Lindaren. 175 
nig vegetation försedde insjöar och gölar förefinnas, är den gan- 
ska allmän, och ernår betydlig storlek. Troligtvis förefinnes 
gränsen för dess utbredning hos oss emot norden inom Dalarne 
och Gestrikland. P. Ozrsson har icke anträffat den i Jemtland 
och HJ. WipeGREn har icke uppgifvit den såsom förekommande 
i Vesterbotten. Enligt A. W. Marx är den sällsynt i trakten 
af Göteborg och i Bohuslän, och enligt S. W. Tesow!) lär den 
vara temligen sällsynt i Vermland, hvarest den blott uppgifves 
förekomma i Venern och Sundstatjern och såsom inplanterad i 
Fallsjön. ”I Skandinaviens Fiskar” uppgifves, att den äfven 
förekommer i Rådasjön derstädes. Den är emellertid hos oss 
icke inskränkt till endast vattnen inuti landet, utan förekommer 
äfven i de inre gräsiga och med dybotten försedda vikarna i 
Södermanlands och Roslagens skärgårdar. — Inom Norge är 
den enligt R. Corrertr mycket inskränkt uti sin geografiska ut- 
bredning, och förekommer der endast på 2:ne ställen i landets 
sydligaste kusttrakter, nemligen vid Kragerö och vid N&es Jern- 
verk nära Tvedestrand, på hvilket senare ställe den dock blif- 
vit inplanterad. — För öfrigt förekommer den i hela Europa, 
med undantag af dess nordligaste trakter, ehuru den i norra 
Ryssland enligt ”Finlands Fiskar” uppgår ända till Archangel, 
men enligt detta arbete förekommer den inom Finland endast 
i dess sydlige delar. Utom Europa lär den förekomma i Mindre 
Asien och enligt Parras i Sibirien i trakten af Jenisej, sanno- 
likt vid dess sydligare lopp. 
Liksom rudan är den mycket seglifvad och kan lefva länge 
(stundom en hel dag) ofvan vattnet, och i sitt lefnadssätt öf- 
verensstämmer den med nämnde karpfisk. Den trifves endast i 
sådana vatten, hvarest finnes lös, dyig botten, och i allmänhet 
ymnig vegetation, och under dagen håller den sig för det me- 
sta vid bottnen, i hvilken den gräfver sig ned, då den söker 
sin föda, som hufvudsakligen består af i upplösning varande 
vegetabilier, men derjemte äfven af diverse ryggradslösa vatten- 
djur. Stundom ligger den orörlig och krumböjd på bottnen, 
liksom sofvande. Vintren tillbringar den i ett slags dvala. 
Enligt Parnras kan den äfven lefva i sådant vatten, som till 
någon del är salt. Detta bevisas äfven af dess förekomst i norre 
Östersjöns skärgårdar. Dess seglifvade natur gör, att den med 
1) Öfversigt af Vermlands och Dals Ryggrads-Djur, p. 102 
