Mörten. 193 
Bröstfenorna sitta långt nere” och äro snedt ovalt-elliptiska, 
och hafva 15 till 17 strålar, af hvilka den ytterste icke är 
grenig. Deras längd är i allmänhet något mindre än rygg- 
fenans höjd, samt stundom nästan lika med och stundom något 
större än afståndet mellan nosspetsen och fjällgränsen på nac- 
ken. -- Bukfenorna äro nästan snedt ovala, och afståndet mel- 
lan dem och nosspetsen innehålles omkr. 22/; till något öfver 
2!/, ggr i totallängden, och det samma mellan deras och bröst- 
fenornas fästen är vanligen större än, men någon gång ungef. 
lika med det samma mellan de förra och analfenan. De hafva 
9 till 10 (vanligen 9) strålar, af hvilka den ytterste icke är 
grenig. Vid yttre sidan af deras bas är ett fjällbihang, hvars 
längd utgör ungef. !/; af deras egen. — BStjertfenan är djupt 
inskuren, med tillspetsade flikar, och längden af dess längste 
strålar är stundom ungef. dubbelt och stundom mera än dub- 
belt större än den samma af dess mellerste d:o samt något 
större än hufvudets längd. Den har å hvardera sidan 5 till 6 
stödjestrålar samt 19 fullständige strålar. — Fjällen äro stora 
och i den frie kanten rundade cycloidfjäll, med tätt sittande 
koncentriska strimmor och med några få större samt talrika 
mindre till kanten utgående radiära fåror å den frie delen, 
samt med några få radiära bugter å den instuckne d:o. Hos 
ett exemplar af 306 mill:s totallängd hafva vi funnit ett fjäll 
i sidolinien under ryggfenans början vara 14!/, mill. långt och 
13 d:o högt. Mellan rygg- och bukfenorna äro å hvardera si- 
dan 13 långsgående fjällrader, af hvilka sidoliniens är den 9:de, 
räknad uppifrån. — BSidolinien är fullständig och böjd i den 
främre halfdelen, der den går ungef. parallel med kroppens 
undre profil, samt går derefter rät till midten af stjertfenans 
bas. Den har omkr. 40 till 45 fjäll. — Färgen är vexlande 
efter åldern och efter olika lokaler. Vanligen är ryggen blå- 
grönaktig, derigenom att fjällen, som äro glänsande blå, äro 
belagda med en olivgrön ytterhud. Ned åt sidorna af ryggen 
är den blå färgglansen mera framträdande. Hufvudet är ofvan 
mörkt olivgrönt, och dess och kroppens sidor äro glänsande 
silfverhvita, de förra med någon gulgrön skiftning och de se- 
nare upptill med violett glans. Buksidan är hvit, med svag 
silfverglans. Å hvarje fjäll ofvan sidolinien är en mer eller 
mindre mörk grönaktig fläck, och å sidoliniens fjäll omgifver 
en sådan slemkanalen å sidorna. Rygg- och stjertfenorna oliv- 
Lilljeborg : Fiskarne. IM. 13 
