196 Slägtet Leuciscus. 
upp än till Stensele, ehuru den är talrik i Storbäcken i Åsele 
och Storwindeln i Lycksele Lappmarker. Både enligt honom 
och enligt P. Orsson är den i dessa trakter af mindre storlek 
än den vanlige, — I Norge har den enligt R. Corrert en mera 
inskränkt utbredning, och lär endast förefinnas i detta lands 
sydöstre delar, der den dock förekommer i de flesta strömmar 
och sjöar. Dess nordligaste förekomst derstädes är den i norre 
delen af sjön Mjösen nedanför Lillehammer. Den saknas helt 
och hållet i de vestre delarne af Norge (”Westlandet”?). — I 
Finland är den deremot enligt A. J. Marmcres!) allmänt ut- 
bredd öfver hela landet ända upp till Ryska Lapplands tundror. 
För öfrigt förekommer den enligt Parras (Zoogr.) i hela Ryss- 
land och Sibirien, från hvars östre delar VALENciEnses haft till- 
fälle att se exemplar. Vid Archangel hafva vi iakttagit den ?). 
Den förekommer 1 Asowska Sjön och Kaspiska Hafvet, och är 
utbredd i hela Europa norr om Alperna och Pyreneerna, men 
finnes enligt Dar icke på Irland. Enligt Morrav förekommer 
den allmän i Frankrike, med undantag af departementet Basses- 
Pyrénées. 
Mörten vistas i både rinnande och stillastående vatten, och 
den väljer under den blidare årstiden gerna sådana ställen, 
hvarest icke är särdeles djupt och der god tillgång på vegeta- 
tion förefinnes. Vintern tillbringar den, såsom de andre inom 
familjen, på djupet, och den är der tätt samlad i stora skaror 
vid så kallade mörtstånd. Marm omnämner, att i Götaelf vid 
Göteborg midt för Jernvågen i den stora hamnbassinen är ett 
sådant ställe, hvarest d. 14:de—19:de November 1856 fångades 
26 tunnor mört. När isen om våren försvunnit, lemnar den 
djupet och närmar sig i stora stim de i närheten af ständerna 
varande lekplatserne, hvarvid hanarne enligt ”Skandin:s Fiskar” 
vanligen skola visa sig på dessa ställen omkr. 14 dagar tidi- 
gare?) än honorna, och derför kallas Ismört, då deremot de se- 
nare benämnas Lek- eller Löfmört, det senare namnet härledt 
derifrån, att leken verkställes då allöfvet börjat slå ut och är 
så stort som ett ”musöra”. Den är en sällskaplig fisk, och stry- 
1) Krit. öfvers. af Finlands Fisk-fauna, p. 46. 
2) K. Vet. Akad:s Handl. 1850, p. 305. 
3) C. P. ASTRÖM (Några Iaktt. rör. de Vertebr. djur, som förek. i tr. 
af Lomma, p. 27) uppgifver, att de till lekplatsen först ankommande ha- 
narne alltid äro åtföljde af några få honor. 
