22 Slägtet Leuciscus. 
den gråblå. Bröstfenorna gråröda, med yttre kanten och spet- 
sen gråhvita. Bukfenorna röda, med yttre kanten och spetsen 
hvite. Analfenan röd, med basen och främre och undre kan- 
terne hvitaktige. Iris med en guldgul glänsande ring närmast 
den svarte pupillen, och för öfrigt silfverhvit, med messingsgul 
anstrykning, violett skiftning nedtill och med svartaktig och 
mörkt grönaktig punktering och skuggning. Uti lekdrägten ut- 
märka hanarne sig, åtminstone stundom, derigenom, att kan- 
terne af fjällens blottade delar bära en rad af ”klare, gulaktige, 
vårtlike knölar, med mörk spets” (Skand. Fiskar), hvilka dock 
saknades hos den nyligen utlekte hane, hvars färg vi nu här 
beskrifvit. Under hösten är färgen något mörkare, och kropps- 
sidorna äro upptill silfvergrå och nedtill silfverhvita, utan mes- 
singsglans, och med starkare mörkgrön punktering å fjällen. 
Hufvudets sidor hafva svagare messingsglans och starkare mörk- 
grön skuggning, i synnerhet på locket. Rygg- och stjertfenorna 
mörkt grönaktiga, med mörkt köttröd anstrykning här och der, 
bildande strålige fläckar. Bröst-, buk- och analfenorna röda, 
de först nämnda mörkt grågröna vid yttre kanten och vid spet- 
sen, analfenan med svaga spår till grågrön färg vid främre och 
undre kanterne, och bukfenorna hvitaktiga vid spetsen. Iris 
blekt messingsgul, skuggad af svartaktig punktering, i synner- 
het upptill. (Hane, d. 22 September). Hos de yngre är ryg- 
gen temligen ljust grönaktig, men nacken mörkare, kroppssi- 
dorna silfverhvita, med mycket svag gulaktig glans, buk- och 
analfenorna temligen blekt rödletta eller gulrödaktiga, och rygg- 
och stjertfenorna grågrönaktiga, med mörkare spetsar. — Hos 
färgvarieteten orfus, äfvensom miniatus till större delen, äro 
ryggen och sidorna orangegula eller. mönjeröda och buksidan 
silfverhvit, och stundom går ett bredt, upp- och nedtill blek- 
nande, violett band långs kroppssidan ända till stjertfenan, åt- 
skiljande ryggens högre röde färg från den blekare färgen på 
buksidan. Alla fenor äro röda vid basen och hvita vid spetsen 
och å de främste strålarne. Å stjertfenflikarne äro ock stundom 
de längste strålarne hvite ända från basen. Denna varietet fö- 
rekommer i Bayern och Österrike, men ej hos oss. 
En unge, tagen den 5 Oktober i Mälaren, har totalläng- 
den 41 mill.; största kroppshöjden 8!/, mill.; stjertens minsta 
höjd 32?/, mill.; afståndet mellan nosspetsen och anus 23!/, 
mill.; d:o mellan d:o och bukfenorna 17"'/, mill.; d:o mellan 
