214 | Slägtet Leuciscus. 
rotica i en grund fördjupning nedan- och innanför de senare 
benens tillspetsade utskott. Hvartdera har ett litet utskott, vid 
hvilket posttemporalbenet med ett ligament är fästadt. O. proo- 
tica äro såsom vanligt stora samt försedda med flera till en del 
stora hål. O. sphenotica hafva ett blott föga utståenddé och 
något bakåt rigtadt utskott. Basisphenoidben saknas och är er- 
satt af ett litet och smalt, från parasphenoidbenet uppstående 
utskott,  Alisphenoidbenet är stort och af en nästan ovalt run- 
dad form, nedtill spetsvinkligt och med en skarp kam eller 
crista utgående från dess centrum och sträckande sig till den 
nedre vinkeln. De förenade Orbitosphenoidbenen äro nedtill 
sammansmälta och sträcka sig framtill ned till parasphenoid- 
benet, och bakom dem och under alisphenoidbenen är en stor 
öppning, som baktill är å sidorna begränsad af parasphenoid- 
benets basitemporale vingar. Parasphenoidbenet har å undra 
sidan fram- och baktill en långsgående ränna, och är, sedt från 
sidan, föga böjdt. Plogbenet är kort, och sträcker sig bakåt 
blott till ögonhålornas främre delar. Dess främre ände är bil- 
dad af 2:ne trubbige och framåt divergerande knölar, som ut- 
göra det fasta kraniets längst framstående parti. Midtelsilbe- 
net utgöres af brosk, som är omslutet af plogbenet, öfra silbe- 
net, sidosilbenen och pannbenen. Sidosilbenen äro starkt utbil- 
dade och luktnerverne gå genom en bugt i deras inre kant, och 
inaät äro de förenade med plogbenet och med det äfven starkt 
utbildade öfra silbenet. Detta senare benet ligger framom, men 
icke öfver pannbenen, och är ofvan temligen jemnt och plattadt, 
med främre kanten i midten konkav och der nedskjutande med 
2:ne tjocka utskott, som äro förenade med plogbenet och arti- 
kulera med öfverkäksbenen. Hjessbenen äro temligen stora och 
sammanstöta med hvarandra framom öfra nackbenet, och skilja 
således detta från pannbenen. Dessa senare benen äro icke sam- 
mansmälta, och suturen dem emellan är å midten starkt bug- 
tig. De sakna kammar eller kölar, men förete en strålig struk- 
tur, som utgår från deras förbeningscentra, hvilka hafva sitt 
läge midt öfver ögonhålorna, och denna struktur är starkast 
utpräglad å deras supraorbitale delar. Deras främre ändar äro 
midt för sidosilbenen. Hyomandibularbenet är af en temligen 
långsträckt form, med öfre änden, som bär de båda till en 
sammansmälte ledknapparne, och som nedtill och baktill slutar 
med den på en mycket kort hals sittande ledknappen för locket, 
