Sarfven. 230 
Leuciscus erythrophthalmus, FRANCIS DAY: The Fishes of Great Britain and 
Ireland vol. II, pag. 183, pl. 133, fig. 2. — 1880—1884. 
- » MöBius & HEINCKE: Die Fische der Ostsee, pag. 112. 
— 1883. 
- » GÖSTA SUNDMAN & O. M. REUTER: Finlands Fiskar, 1:sta 
häft. pl. II. — 1883. 
5 » O. G. NORBÄCK: Handledning i Fiskevård och Fiskafvel, 
pag. 428, bild 136. — 1884. 
å 5; » ÅR. COLLETT: Meddelelser om Norges Fiske i Aarene 
1879—83; Nyt Magazin for Naturvidensk. 29 Bd. pag. 
111. (Särsk. aftr.). — 1884. 
5 -» OH. G. SEELEY: The Fresh-Water Fishes of Europe, pag. 
134. — 1886. 
Redan LINNÉ anför dess Svenska namn Sarf och tillägger, att den i 
Vesterbotten kallas Isarf!). I Skandinaviens Fiskar anföras dessutom de 
Svenska namnen Sarfvel, Rua, Ruda, Rudeskall, Sjöruda, Rödfena och 
Rödmört. I Skandinavisk Fauna uppgifvas derjemte det Svenska namnet 
Rudmört, det Norska Flasroye och det Finska Sorva. COLLETT uppgifver 
det Norska namnet Sörv. 
Beskr. Den ernår icke någon betydlig storlek, och dess 
totallängd stiger sällan till 1!/, fot eller 450 mill. (NorBäcr). 
Det största af oss iakttagna exemplaret var 354 mill. långt. 
Den utmärker sig vanligen genom en högre och mera hoptryckt 
kroppsform än dess samslägtingar, och största kroppshöjden in- 
nehålles hos de äldre omkr. 29/,, till 3!/; och hos:de yngre 
omkr. 3!/; till 3!/; ggr i totallängden, och är jemförelsevis 
störst hos de äldre honorna. Den är dock underkastad temli- 
gen betydliga vexlingar så väl individuelt som efter lokalerne. 
Störste tjockleken innehålles omkr. 23/, till 3!/; ggr i största 
kroppshöjden, och stjertens minsta höjd innehålles omkr. 3!/, 
till 3?/, ggr i dep senare. Sedd från sidan, är kroppsformen 
ovalt-elliptisk, med undre profilen hos de äldre, i synnerhet hos 
de äldre honorna, starkare böjd än den öfre, hvilken är mer 
eller mindre starkt uppstigande och stundom till och med af- 
satt vid nacken, och derifrån bildar en jemn båge till ryggfe- 
nans början, hvarest den der bakom varande öfre profilen med 
den främre bildar en mer eller mindre märkbar trubbig vin- 
kel. Framryggen är framtill temligen tjock och afrumdad, och 
ej förr än närmare ryggfenan mera hoptryckt och åsformig. 
1) Uppgiften om detta senare namn torde dock bero på något miss- 
tag, emedan denne fisk enligt senare iakttagelser icke lär förekomma i Ve- 
sterbotten. 
