238 Slägtet Leuciscus. 
gröfre radiära streck och 20—30 finare radiära fåror, och å den 
instuckne d:o omkr. 4—6 radiära streck och 4—6 bugter, af 
hvilka ett par vanligen äro större än de andra. Mellan rygg- 
och bukfenorna äro å hvardera kroppssidan 13 långsgående fjäll- 
rader. — Stidolinien bildar framtill en starkt nedåt böjd båge 
och går derefter parallel med bukkanten och mycket närmare 
denne än ryggkanten. Den har omkr, 41 till 42 fjäll och är 
fullständig. — Färgen hos denne är vackrare än hos någon af 
våre andre karpfiskar men är liksom hos dem något vexlande. 
Hos friska och nyligen fångade exemplar hafva vi antecknat 
följande färgteckning. Hos en ännu icke lekfärdig äldre hane, 
d. !4/, 86: Hufvudet ofvan och ryggen midt åt brunaktigt gröna 
eller buteljgröna, och denne färg öfvergår på sidorna af ryggen 
i en sådan, som är silfvergrå, med guldgul glans. Kroppssi- 
dorna silfverhvita, med starkare guldgul glans; hufvudets sidor 
blekt guldgula, glänsande och med fin och tät buteljgrön punk- 
tering, och buksidan gulhvit, med svag guldglans. Hvarje fjäll 
å sidorna af ryggen och kroppssidorna framtill å den biottade 
delen, eller å denne dels bas, med en buteljgrön fläck, hvilka 
fläckar bilda långsgående rader och äro störst och mörkast på 
sidorna af ryggen och mindre och blekare ned åt kroppssidorna. 
För öfrigt hafva fjällen å sidorna af ryggen och å kroppssidorna 
de bakre frie kanterne mörkare genom mörkt buteljgrön punk- 
tering, och deras å de frie delarne varande radiära streck äro 
äfven mörka. Iris guldröd, något blekare nedtill och med mörk 
svartaktig punktering. Ryggfenan emot basen af ryggens färg 
och vid främre spetsen gråröd. Stjertfenan å flikarnes spetsar 
lifligt röd, men eljest gråröd eller grågulaktigt röd, och vid ba- 
sen blekt buteljgrön, med svag gråröd anstrykning. Bröstfe- 
norna vid basen blekt grågrönaktiga och vid spetsen gråröda. 
Bukfenorna vid basen gulaktiga och för öfrigt högröda. Anal- 
fenan vid basen blekt grågrön och för öfrigt högröd. Denne 
färg är emellertid, såsom redan nämndt, vexlande. Hos en 
äldre utlekt hona (d. 3/; 87) hafva vi funnit kroppssidornas guld- 
gule glans svagare och företrädesvis märkbar på hufvudets si- 
dor, der den hade någon gulgrön skiftning, och buksidan var 
hvit, med någon silfverglans. Iris var röd, med guldgul an- 
strykning eller blandning här och der. Rygg- och stjertfenorna 
af ryggens färg, den förra med främre hörnet brunrödt och den 
senare med spetshalfvan mörkt röd. Bröstfenorna grågula, med 
