242 Slägtet Leuciscus. 
sjöar invid Ströms bruk i Harmångers socken norr om Hudiks- 
vall. Sannolikt sträcker sig dess geografiska utbredning hos 
oss icke mycket längre upp emot norden, emedan den icke af 
P. Orsson blifvit iakttagen inom Jemtland, eller af Fin. Try- 
Bom 1 Umeå lappmåärker, eller af Hz. WioeGren 1 Vester- eller 
Norrbotten, ehuru, såsom ofvan blifvit anfördt, Linse antydt, 
att den skulle förekomma i Vesterbotten, och ehuru i Skandi- 
naviens Fiskar omnämnes en uppgift, att den skulle finnas i 
Kalixelf i Norrbotten. — Inom Norge förekommer den enligt 
R. Cornrett endast 1 de sydöstre delarne af landet, men der på 
båda sidor af Christianiafjorden. Den har icke anträffats i Mjö- 
sen eller i de med den 1i förbindelse stående vattendragen, men - 
skall vara talrik på flera ställen i Smålenene, i synnerhet i 
Glommens södre del. Det nordligaste stället för dess utbred- 
ning derstädes är Urskoug, som ligger ungefär under samma 
breddgrad som Christiania. — Inom Finland förekommer den 
enligt Finlands Fiskar så väl i de inre delarne af landet i en 
stor mängd af der varande insjöar som i skärgårdarne vid Fin- 
ska och Bottniska Vikarna, men ej i de nordligare delarne af 
landet, ehuru dess utbredning derstädes enligt Mera?!) sträcker 
sig något längre upp emot norden än hos oss, nemligen till 
mellan 63:dje och 64:de nordliga breddgraderna. Enligt PArras 
förekommer den i de flesta vatten i Ryssland och Sibirien, ehuru 
den saknas i de mest nordlige och östlige delarne af detta senare 
land. För öfrigt förekommer den i nästan hela Europa, med 
undantag af Iberiska Halfön, och äfven i Mindre Asien. I Dan- 
mark är den enligt A. FEDpErRsEn allmän, och enligt Morrav 
är den äfven allmän i Frankrike, och enligt Frances Day på 
många ställen i England talrik, ehuru der något sporadisk, 
dock allmänt utbredd på Irland. Enligt v. SieBonp är den 
mycket talrik i alla flodområden i mellersta Europa, d. v. s. 
Holland, Belgien, Tyskland och Österrike. 
Uti lefnadssättet skall den förete någon likhet med rudan, 
och det är troligtvis detta som föranleder, att den stundom af 
allmänheten förvexlas med denna och tilldelas dennas namn. 
Den föredrager i allmänhet grumligt och gräsigt vatten, med 
dyig botten, vid hvilken den gerna håller sig och förer ett mera 
stationärt lif, ofta till en del nedbäddad i dyn och vegetatio- 
nen, och endast under lugna och soliga dagar kommer den upp 
1) Vertebrata Fennica, tab. IX. 
