Groplöjan. i 20 
arten. Genom vår systers, Doktorinnan M. L. Tuestrurs benägna 
medverkan erhöllo vi i slutet af April 1872 några flera exemplar 
af denne fisk från samma lokal, ehuru vid båda tillfällena endast 
få fullvuxne individer påträffades. Flera år senare besökte vi 
ånyo detta ställe, för att fånga flera exemplar, men då hade 
vattenhålan till stor del blifvit igenfyld och fisken hade för- 
svunnit, och numera lär sjelfva hålan helt och hållet vara för- 
svunnen. Troligtvis hade fisken genom någon tillfällighet, möj- 
ligen genom förmedling af fåglar, blifvit öfverförd till denna 
håla från något vattendrag i närheten, och det är derför anled- 
ning till att förmoda, att den förekommer på andra ställen der 
i trakten. Uti Göteborgs och Bohusläns Fauna anföres af ÅA. 
W. Mam, att han i September 1868 tagit 3:ne små exemplar 
af denne fisk i ån vid Örtofta jernvägsstation (Löddeström) i 
granskapet af Lund. Possessionaten och Zoologen Carr Mörner 
å Vedelsbäck i Skåne har benäget meddelat oss, att den enligt 
uppgift till honom af Konservator C. Rorn 1 Lund blifvit ta- 
gen i torfgrafvar vid Vesums och Brågarps torfmossar ej, långt 
från Lund, i ett djupt vattenhål, med botten af torfdy, mellan 
Trolleberg och Lomma äfven i närheten af Lund, samt på lik- 
nande lokaler vid Klörup och Ingelstad mellan Malmö och 
Ystad. Den tyckes således vara ganska utbredd i det södra 
Skåne, men saknas eljest inom Sverige. — Inom Norge har 
den icke blifvit funnen. — Enligt A. FEppeErsen (anf. st.) har 
den inom Danmark blifvit anträffad i en vattensamling (”Ga- 
dekjer”) vid Venslöv på Seeland, och de största der erhållna 
exemplaren hade ungef. samme storlek, som de största af dem, 
som erhöllos vid Landskrona, eller 82 mill:s totallängd. För 
öfrigt är den allmänt utbredd i södra och sydvestra Ryssland, 
och finnes enligt DyBowski äfven i Livland. Den förekommer 
äfven på många ställen i Östertike och Tyskland, i detta senare 
land t. o. m. i dess nordligaste trakter, och träffas der enligt 
BeneceE ofta tillsamman med Rhodeus amarus eller Bitter- 
lingen. Den har den vestre gränsen för sin geografiska utbred- 
ning vid Brunswick, och förefinnes icke i Frankrike eller Eng- 
land. Den är således i allmänhet mera östlig i sin utbredning. 
Den förekommer både i strömmar och i stillastående vatten 
och ej sällan i ganska små vattensamlingar, men stundom äf- 
ven i större, såsom enligt Brnecke i Kurische Haff och i Heu- 
buder See vid Danzig. Den är en snabb och liflig och säll- 
