Löjan. 253 
Detta slägte omfattar omkr. 18—20 arter från Europa och 
Asien, och är mest representeradt i den senare verldsdelen. Till 
vår fauna höra 2:ne arter, som af senare författare merendels 
upptagits i 2:ne skilda slägten, men som dock äro så ER skilda, 
att de rätt väl kunna förenas i ett, 
Arter. 
KWSPrus | till ögats framkant. 1. alburnus (LINNE). 
Öfverkäksbenet räcker 
- ögats framkant . . 2. rapax (LESKE). 
1. Aspius alburnus (Linse) '!) 
Löjan, 
Munnen liten och med starkt uppstigande munspringa samt 
med bakre änden af öfverkäksbenet framom ögats framkant. 
Bröstfenans längd är större än afståndet mellan den främre 
orbitalkanten och den bakerste kanten af locket. Fjällen lätt 
affallande, bildande 12—13 långsgående rader å Iwardera 
kroppssidan mellan rygg- och bukfenorna, och sidolinien med 
46 till 53 fjäll. Ögats längddiameter innehålles omkring 3!/, 
till 33/, gånger i lufvudets längd. RByggfenan börjar något 
bakom midten mellan bukfenornas fästen och analfenam. 
Rf. 11; af. 20—23; brf. 16; bf. 83—9; stjf. 3—6 + 19 
+6—7. 
Cyprinus Alburnus, LINNÉ: Fauna Svecica, ed. II:da, pag. 130. — 1761. 
3 5 A. J. ReEtTzIUS: Faung Suecice Pars I:ma, pag. 359. — 
1800. 
z ; C. U. EKSTRÖM: Fiskarne i Mörkö Skärgård: K. Wetensk. 
Acad:s Handl. 1830, pag. 187. — 1831. 
? ec S. NILSSON: Prodromus Ichthyologige Scandinavice, pag. 
31. — 1832. 
Aspius , > LE. AGAsSsIz: Archiv för Naturgeschichte, 4:er Jahrg. 
1:er Bd. pag. 80. — 1838. 
Leuciscus ochrodon, VALENCIENNES: Hist. nat. des Pois. par Cuvier & Va- 
lenciennes, T. XVII, pag. 249. — 1844. 
1) Denna art har i allmänhet af senare författare betraktats såsom typ 
för slägtet Alburnus. 
