Löjan. 259 
vattnen och i skärgården, och enligt benägna uppgifter af Dok- 
torerne J. SråneBere och Å. STEFFENBURG är den allmän i nästan 
alla insjöar och vattendrag af någon betydenhet inom Gestrik- 
land och Dalarne, t. o. m. i detta senare landskaps nordligare 
delar. I Roslagens, Stockholms och Södermanlands skärgårdar 
är den allmän enligt C. U. Erström och enligt vår egen erfa- 
renhet, och i Skandinavisk Fauna uppgifves, att den förekom- 
mer i skärgården vid Blekinge. I mellersta och södra Sverige 
förekommer den i de fleste sjöar och vattendrag, som ej äro allt 
för små. I en del skogssjöar med torfbotten och tät vegetation 
saknas den. Enligt N. O. ScHacerström!) förekommer den i 
trakten af Landskrona äfven i Öresund i närheten af stranden, 
och CP: ÅSTRÖM ?) uppgifver, att den från hafvet (”sjön”) i 
Öresund uppgår i ån vid Lomma, för att leka. — Enligt R. 
Corrett förekommer den inom Norge endast i de sydöstre de- 
larne af landet, såsom i Drammenselfvens nedra lopp, i Öjeren 
och de närmast derintill varande vattendragen samt i de flesta 
sjöar i Smålenene, i Mjösen, i flere sjöar i de närmast derintill 
varande delarne af Österdalen samt i nästan alla insjöar och 
"vattendrag långs åt riksgränsen söder om Kongsvinger. Den 
förekommer knappast norr om Mjösen. Den liksom nästan alla 
karpartade fiskar saknas i de vestra kusttrakterna i Norge. — 
Enligt Finlands Fiskar förekommer den öfver allt i Finland 
ända upp till 689 20' n. br. och är äfven allmän i Finlands 
skärgårdar. För öfrigt förekommer den i hela Europa norr om 
Alperna och Pyreneerna, och i Ryssland går den ned till Svarta 
Hafvet. 
Den är sällskaplig, liflig och glupsk, och tager med be- 
gärlighet på krok, som är agnad med mask eller insekter, i 
synnerhet i senare fallet. Den träffas alltid i större eller min- 
dre skaror, och den föredrager rinnande vatten, ehuru den äfven 
ofta förekommer i sjöar, men i desse håller den sig merendels 
med förkärlek å sådana ställen, der strömdrag eller rännilar i 
dem utmynna. Dess förekomst i Öresund utvisar, att den kan 
fördraga hafsvatten, som är temligen salt, ehuru den der träffas 
hufvudsakligen blott i granskapet af utfallande strömmar. Un- 
1) Physiogr. Sällsk:s i Lund Tidskr. 2 häft. p. 295. 
2) Några iakttagelser rörande de Vertebrerade djur, som förekomma 
i trakten af Lomma, p. 27. 
