Aspen. 265 
något trubbvinkligt böjdt, med bakre och främre vinklarne af- 
rundade. Ögonen äro temligen små, och hos de äldre innehål- 
les deras längddiameter omkr. 6!/, till 8!/, och hos de yngre 
omkr. 41/, till 6 ggr i hufvudets längd, och hos de förre öfver 
2:ne ggr och hos de senare föga mera än 1 gång i pannans . 
bredd midt öfver dem. Hos äldre exemplar, som äro feta, äro 
de utomkring omslutna af en fetthinna. Gaälhinnorna äro ej 
synnerligen mycket fastvuxna vid gälnäset, och gälöppningarne 
sträcka sig nedtill fram under ögonens bakre kanter och således 
framom dem af förlocken. — Gälräfständerna äro korta, trub- 
biga och glesa, och vi hafva å den främste högre gälbågen i 
den yttre raden räknat 8 till 9 och i den inre d:o 12 till 14, 
och deras form och ringa antal antyda, att de icke äro be- 
stämda till att ur vattnet sila smärre djur. — Svalgtänderna 
sitta i 2:ne rader, med 3 i den yttre och 5 i den inre raden. 
De äro långa och med föga hoptryckta eller nästan koniska 
kronor, med mer eller mindre böjd eller hakeformig spets och 
utan naggning eller krenulering i yttre kanten. Den på basilar- 
benets hypapophysialutskott sittande broskknölen är ej särdeles 
stor och den är af en nästan rhomboidisk form, samt har 2:ne 
afdelningar, af hvilka den främre är större och mera utbredd, 
men lägre, och den bakre är konvex och nedskjuter under den 
främre. Svalgbenen äro långa, i öfverensstämmelse dermed, att 
svalget är stort och gälbågarne långe. Deras nedra afdelning 
är lång och smal och föga böjd utåt. — Ryggfenan sitter ej 
fullt så långt tillbaka som hos föregående art, och den börjar 
öfver slutet af bukfenornas fästen. Afståndet mellan den och 
spetsen af underkäken innehålles omkr. 21/5 till väl 2?/; ggri 
totallängden. Den är hög och spetsig framtill, med öfre kan- 
ten grundt urringad och starkt stupande bakåt. Dess höjd, som 
är ungef. 1'/, till 1?/; ggr större än dess längd, utgör ungef. 
2/, till 2/, af hufvudets längd. Den har 11 till 12 strålar, af 
hvilka den 1:ste är ytterst rudimentär, de 3 förste icke grenige 
och den siste dubbel. — Analfenan är temligen lång, ehuru 
icke så lång som hos föregående art. Den är framtill temligen 
hög och tillspetsad och i undre kanten ganska starkt urringad, 
samt aftager betydligt i höjd bakåt, ehuru de allra siste strålarne 
äro något längre än de närmast föregående. I allmänhet är 
dess längd hos de äldre något större än dess höjd, hvilken är 
något mindre än ryggfenans d:o, men stundom äro hos yngre 
