270 Slägtet Aspius. 
förekomma i Gestrikland, enligt hvad Doktor J. SPånGBEre be- 
näget uppgifvit, men skall hafva blifvit föreslagen till inplan- 
tering derstädes. Näst Dalarne äro Upland och Vermland de 
nordligaste provinserna, der den hos oss förekommer. I Mäla- 
rens nordligaste fjärd, Ekolen, är den talrik och uppgår der- 
ifrån under våren i Fyrisån till Upsala och från Fyrisån upp 
i den i denna utfallande Säfjaån, och den förefinnes för öfrigt 
äfven i andre fjärdar af Mälaren, t. ex. i trakten af Vesterås, 
enligt hvad som anföres i Skandinavisk Fauna. Inom Verm- 
land förekommer den enligt S. W. Trsow?!) i Venern och i de 
i denne sjö utfallande större vattendragen samt i Glafsfjorden. 
Enligt Lroro och enligt hvad vi erfarit förekommer den äfven 
i södre delen af Venern, och derifrån nedgår den i Götaelf samt 
passerar stundom fallen vid Trollhättan och kommer ned till 
Göteborg, ehuru den derstädes enligt Göteborgs och Bohusläns 
Fauna är mycket sällsynt. I sist nämnda fauna uppgifves, att 
den förefinnes i Svenstorps sjö, 2 mil öster om Göteborg. En- 
ligt CO. R. Suspström?) finnes den i Hjelmaren, i Svartån och i 
norre delen af Vettern, der den 1 trakten af Askersund fångas 
i not under mörka vårnätter. Enligt A. J. Retzivs förekommer 
den i sjön Roxen, så vida icke denna uppgift har sin grund i 
en förvexling med färnan, som finnes i Motala Ström. I de 
sydligare delarne af Sverige förefinnes den normalt, så vidt det 
är oss bekant, endast i Emån 1 Kalmar län, hvarifrån Doktor 
J. G. W. PanmBerG förärat exemplar till Upsala Universi- 
tets zoologiska museum, och hvarest den stundom blir ganska 
stor ?). — Inom Norge förekommer den enligt BR. CoLrrett en- 
dast i de sydöstre delarne af landet, i sjön Öjeren, sydost om 
Christiania, och i ett par elfvar, som utfalla i den, samt sparsamt 
i Glommens södre del och vid Soli i Smålenene. I sjön Mjösen 
1) Öfversigt af Vermlands och Dals Ryggradsdjur, p. 106. 
2) Bidrag till kännedomen af Örebro läns Vertebratfauna pag. 30. 
3) Den af A. J. RErtzIuS i Faun& Svecicge Pars I:ma, pag. 359, lem- 
nade uppgiften, att den förekommer i Helgeå, beror sannolikt enligt hvad 
vi ofvan antydt på en förvexling med färnan, som der kallas Asp. AA. W. 
MALM (anf. st.) uppgifver emellertid, att det största exemplar af asp, som 
han sett, erhölls från Christianstad under våren 1872, och var således utan 
tvifvel staget i Helgeå. Dess förekomst här är dock säkerligen blott till- 
fällig, och behöfver ytterligare bekräftas, emedan Lektor L. J. WAHLSTEDT 
i Christianstad benäget meddelat oss, att han under många års vistelse 
derstädes aldrig erfarit, att den der anträffats. 
