284 Slägtet Abramis. 
skärgård den äfven förekommer, och samma förhållande är det 
äfven för öfrigt i hela mellersta och södra Sverige, ehuru den 
enligt Göteborgs och Bohusläns Fauna icke skall vara allmän i 
Götaelf. — Inom Norge förekommer den i en del sjöar och flo- 
der i de sydöstre delarne af landet, men saknas i de vestre kust- 
trakterne, och dess utbredning inom Norge sträcker sig icke 
längre norrut än till Storsjön i Odalen under 619 n. br. Den 
saknas i Mjösen. — Enligt ”Finlands Fiskar” är den inom Fin- 
land allmänt utbredd upp till sydliga Lappland, eller till 67? 
23 n. br. äfvensom i déss inre skärgårdar. Enligt Parras och 
Kesster. är den inom Europeiska Ryssland allmän i alla större 
floder och sjöar och i dylike som äro bildade genom utvidg- 
ningar af floderna, och den förre uppgifver, att den äfven finnes 
i Moeotiska Träsket och 1 Kaspiska Hafvet, men den finnes icke 
i Sibirien. För öfrigt finnes den 1 hela Europa norr om Al- 
perna och Pyreneerna. 
Den, såsom sine fränder, är sällskaplig och håller sig van- 
ligen tillsamman i stim, som vid lektiden äro af betydlig stor- 
lek. Den är skygg och försigtig, och blir lätt skrämd af bul- 
ler af diverse slag, och de äldre hålla sig i allmänhet på dju- 
pare vatten och komma ej upp på grundare sådant invid strand- 
bräddarne, om de icke af någon tillfällighet drifvas dit. Den 
håller sig mycket i närheten: af bottnen, der den oftast söker 
sin föda, men stundom får man se den simmande omkring för 
detta ändamål i smärre skaror. Den väljer gerna för sin vi- 
stelse sådana ställen, der vattnet är måttligt djupt och hvarest 
är vegetation af diverse vattenväxter, i synnerhet af det så kal- 
lade braxengräset (Isoétes lacustris). På dylika ställen bökar 
den i bottnen, och de stundom på vattnet flytande, uppbökade 
växterna gifva då dess närvaro tillkänna. Den är seglifvad, 
ehuru ej i samma grad, som rudan, och kan, nedbäddad i vått 
gräs eller mossa, transporteras längre väg. Dertill bidrager 
utan tvifvel den brede hudbräm, hvarmed locket och underloc- 
ket äro kantade, och som gör att gälkaviteten föllständigare 
kan tillslutas, så att gälarne längre kunna bibehålla sin fuk- 
tighet. Vintern tillbringar den i djupare vatten vid bottnen i 
tätt packade och stora skaror, och uppsöker dertill alltid samma 
ställen, hvilka af fiskarena benämnas braxenstånd. Uti Skan- 
dinaviens Fiskar omtalas ett dylikt braxenstånd i Hallbosjön, 
nära Nyköping i Södermanland, hvilket erhållit benämningen 
