286 Slägtet Abramis. 
men detta lär dock icke vara någon stående regel, ehuru det 
kan antagas, att de äldre och yngre icke leka samtidigt. &Le- 
ken skall förrättas i 3 terminer eller omgångar, med omkr. en 
vecka eller mera mellan hvarje. Till följd af fiskens skygghet 
kan den genom något buller lätt blifva bortskrämd från lek- 
platsen, och leken sålunda blifva störd. Äggen äro små, gul- 
aktiga och anklibbande, och fästas på bottenvegetation, ris- 
qvistar m. m. hvaremot honan stryker sig. Deras antal har af 
BeseckKe beräknats till 2—300,000 hos en medelstor hona. De 
kläckas mer eller mindre fort efter det de blifvit lagda, bero- 
ende af temperaturens beskaffenhet: på 1—2!/, veckor. Ynglet 
är strax efter kläckningen lifligt och rörligt och växer fort. Den 
kan: med fördel uppdragas i fiskdammar, om desse hafva till- 
räckligt och friskt vatten samt fet och dyig botten och ymnig 
tillgång på passande vegetation och på Entomostraceer. Med af- 
seende på dess odling hänvisa vi till O. G. NorsBäck: Handled- 
ning i Fiskevård och Fiskafvel. Braxens kött är sundt och väl- 
smakande, och somlige anse den, då den är stor och fet, för 
den smakligaste af alle våre karpfiskar. Då den derjemte är 
allmänt utbredd och ofta förekommer och fångas i betydlig 
mängd, är den en af de värdefullaste, om ej den värdefullaste 
af dem alla. Den fångas med nät, katsor, ryssjor och not, hvil- 
ken senare dock enligt Skandinaviens Fiskar icke skall vara 
lämplig, emedan den skrämmer fisken och förderfvar leken. Den 
kan äfven metas med metmask eller insekter till agn. 
Vi hafva ofvan (sid. 195) antydt, att man anträffat en ba- 
stard mellan mörten och braxen. Denne bastard var redan känd 
af Brock, men beskrefs af honom såsom en särskild art, under 
namn af Cyprinus Buggenhagii, och den gälde såsom sådan 
tills v. SteBorp framstälde den förmodan, att den vore en bastard 
mellan en art af sl. Abramis och en d:o af sl. Leuciscus. Då 
bäde dess byggnad och dess enstaka förekomst tala för, att den 
är ett sådant mellanting, har denna åsigt af senare författare i 
allmänhet blifvit antagen, och efter GöstHErs föredöme har man 
yttrat den öfvertygelsen, att af slägtet Leuciscus ingen annan 
art än mörten rätt gerna kan hafva bidragit till uppkomsten 
af denne bastard eller hybrid, och att å andra sidan det är af 
slägtet Abramis braxen som: dertill lemnat sitt bidrag. Detta 
synes äfven för oss vara antagligt, och i synnerhet alla exem- 
plar af denne bastard, som blott hafva en rad tänder å hvart- 
