290 . Slägtet Abramis. 
omkr. 55/, ggr i den förra längden och omkr. 5 d:o i den se- 
nare. Afståndet mellan nosspetsen och fjällgränsen på nacken 
är hos den äldre något mindre än hufvudets höjd öfver nämnde 
gräns. Nosen är trubbig eller trubbspetsig, och dess spets räc- 
ker något litet framom spetsen af underkäken, då munnen är 
sluten, och dess längd innehålles hos den äldre omkr. 3 7/, och 
hos de yngre nära 4 ggr i hufvudets d:o, och är hos den förre 
större och hos de senare lika med eller mindre än ögats längd- 
diameter, hvilken i allmänhet är mindre än pannans bredd midt 
öfver ögonen. Munnen är liten, med något uppstigande mun- 
springa, och bakre änden af öfverkäksbenet är ungef. under ögats 
framkant och den samme af underkäken är under dess midt. 
Näsborrarne sitta dubbelt närmare ögat än nosspetsen. Lockets 
bakre kant är mycket grundt urringad eller nästan jemnt af- 
skuren.  Gälhinnorna äro stundom mindre och stundom mera 
sammanvuxna med gälnäset. Hos det större exemplaret är sam- 
manväxningen mindre, och gälöppningarne sträcka sig nedtill 
hos det ungef. till midten af afståndet mellan ögat och bakre 
kanten af förlocket, och hos de mindre exemplaren är den större, 
så att nämnde öppningar der blott sträcka sig till förlockets 
bakre kant. — Gälräfständerna äro korta och tillspetsade och 
i inre kanten bärande hudpapiller, men de äro temligen talrika 
och vi hafva på den främste högre gälbågen i den yttre raden 
räknat 18 och i den inre d:o 23. — Svalgtänderna sitta å 
hvartdera svalgbenet, såsom redan blifvit anfördt, 1 allmänhet 
i en enkel rad, och deras antal är oftast å det högra svalgbe- 
net 5 och å det venstra d:o 6, men stundom » på hvartdera. 
På 2:ne exemplar hafva vi iakttagit det förra och på 1 d:o det 
senare förhållandet, och v. SieBorp har af 45 undersökta exem- 
plar funnit det förra hos 24. Sällan förekommer en liten tand 
såsom representant för en yttre rad, och då den finnes, synes 
den företrädesvis hafva sin plats blott på det venstra svalgbe- 
net, enligt v. StEBonp, som af de 45 exemplaren fann den der- 
städes hos 2:ne, men QuEnsErksteEDT iakttog en dylik tand å båda 
svalgbenen. Såsom redan är uppgifvet, är deras krona hop- 
tryckt, 1 synnerhet på de 3—4 öfra tänderna, och å dessa långs 
åt eggen fårad och, om den icke är för starkt afnött, försedd 
med en liten 1 form af en hake böjd spets och vid dennes bas, 
eller mellan den och eggen, med en inskärning eller ett hak. 
Den nedersta tanden är mindre hoptryckt och stundom tende- 
