296 Slägtet Abramis. 
I trakten af Upsala, der denna art har en särdeles talrik förekomst, 
nemligen i Mälarens nordligaste fjärd, Ekoln, äfvensom i en del andre 
fjärdar af denne sjö i nämnde trakt, är den sedan äldre tid allmänt känd 
under namnet Wimma. Dock icke längre derifrån än vid Örsundsbro be- 
nämnes den ännu, liksom för öfver 150 är sedan på AKTEDIS tid, Faren. 
Enligt Skandinaviens Fiskar skall den i förening med yngre braxen vid 
södra kusten af Mälaren benämnas Farne eller Fana. Uti Skandinavisk 
Fauna anföres, att den vid de vestre delarne af Mälaren i trakten af Frös- 
aker i Vestmanland, enligt uppgift till författaren af den kände naturfor- 
skaren, framl. Baron N. GYLLENSTJERNA bär namnet Faren. Lektor C. H. 
JOHANSON har benäget meddelat oss, att den i trakten af Vesterås, der den 
ymnigt förekommer, är allmänt känd under denna benämning, som således 
har den vidsträcktaste utbredningen. Enligt LLoYp benämnes den i trak- 
ten af Venersborg Långstjert. Enligt HJ. WIDEGREN!) kallas den af fiska- 
rena vid Kållandsö Långhala. 
Anm. Enligt ofvanstående synonymi hafva både ARTEDI och LINNÉ 
varit i villfarelse rörande den rätta uppfattningen af denna art, då den hos 
den förre förekommer i dubbel och hos den senare i tredubbel användning. 
Att ARTEDI för sin Cyprinus admodum latus etc. och LINNÉ för sin Cy- 
prinus Ballerus anföra de Svenska namnen Blicka, Braxenpanka Braxenflia 
och derjemte den Småländska benämningen Braxenflicka, adagalägger tyd- 
ligen en förvexling med unga exemplar af -braxen äfvensom med björknan. 
Med rätta har NILSSON i Skandinavisk Fauna (anf. st.) anmärkt, att der 
räder en stor ”villervalla” i de Svenska benämningarna på den här i fråga 
varande arten äfvensom på de andra arterna inom detta slägte, och upp- 
komsten af denna viilervalla är utan tvifvel att till någon del tillskrifvas 
de nämnda af ARTEDI och LINNÉ gjorda förvexlingarna och möjligen fiska- 
renas mindre noggranna distinktioner vid uppställningen af en del namn. 
Bland de af LINNE åt den samma gifna 3:ne artnamnen, Cypr. Ballerus, 
Farenus och Biorkna, bero de 2:ne senare utan tvifvel, såsom dels C. U. 
SKSTRÖM i Skandinaviens Fiskar och dels S NILSSON i Skandinavisk Fauna 
anmärkt, på förvexling med björknan och med unga exemplar af braxen. 
PBeskr. Den ernår på långt när icke den storlek som braxen. 
De största exemplaren, som vi iakttagit hafva haft en totallängd 
af omkr. 1!/, fot eller 450 mill: men längden af de största 
exemplaren är vanligen 13—14 tum, dec.m. eller 390 till 420 
mill. Hanen synes icke blifva fullt så stor som honan. Hos 
efter utseendet jemnåriga fullvuxna exemplar hafva vi funnit 
hanens totallängd omkr. 15 mill. mindre än honans (hennes 
554 och hans 339 mill.). Dess kroppsform är icke synnerligen 
hög, "men starkt hoptryckt och ganska tunn. Största kropps- 
höjden innehålles omkr. 3/, till nära 4 ggr i totallängden, och 
störste tjockleken innehålles omkr. 3 till 3/3; och stjertens 
1) K. Landtbruks-Akademiens Tidskrift 1863, N:o 5, p. 203. 
