320 Slägtet Abramis. 
land förekommer den i de södre och mellerste delarne af lan- 
det upp till 639 40' n. br. I Ryssland är den enligt KESsStErR 
och DyBowskt allmän, och har uppgifvits förekomma der ända 
upp i floden Petschora. För öfrigt förekommer den i Österrike, 
Schweitz, Tyskland, Danmark, Frankrike och England, och är 
i synnerhet mycket allmän i Tyskland. 
Till lefnadssättet liknar den braxen, och den trifves bäst i 
sådane sjöar eller strömmar, som hafva slammig eller sandblan- 
dad lerbotten och ymnig vegetation. Vintern tillbringar den 
liksom de andre karpfiskarne i ett slags dvala vid bottnen på 
djupare ställen, och söker under våren grundare vatten, der den 
sedermera tillbringar sommaren. Till det grundare vattnet upp- 
går den dock enligt vår erfarenhet i allmänhet något senare på 
våren än faren och de unge braxnarne, och i trakten af Upsala 
icke förr än längre in i Maj månad, emedan den derstädes dess- 
förinnan fångas i helt ringa antal. Den lefver af både animalisk 
och vegetabilisk föda, liksom de andre af detta slägte, och vi 
hafva 1 dess tarmkanal funnit lemningar af vegetabilier, blöt- 
djur och insekter jemte grus, utvisande, att den tagit dessa 
ämnen vid bottnen. Dess gälräfständer visa sig icke lämpliga 
i samma mån, som farens, för att ur vattnet sila mindre före- 
mål. — Dess lek inträffar i mellersta Sverige ej förr än i Juni 
ut emot midsommar. A. FEppersen har ännu i medlet af Juni 
i Danmark träffat den romstinn. I Skandinavisk Fauna upp- 
gifves emellertid, att den i Skåne leker i början af Juni. I 
afseende på lekplatserne öfverensstämmer den med braxen. De 
äldre leka först, och hvarje lek lär räcka, om vädret är gyn- 
samt, omkr. 3:ne dygn, och förrättas med språng och plaskande 
1 vattenytan, så att man på långt afstånd kan förmärka den. 
Äggen äro anklibbande och fästas på växter m. m. och en me- 
delstor hona lägger omkr. 100,000 eller något flera ägg. Re- 
dan vid omkr. 125 mill:s längd är den enligt v. StBonp fort- 
plantningsskicklig. MHanarne erhålla ofta under lektiden, lik- 
som de af de fleste andre arterna af karpfiskarne, ett hudutslag, 
bestående af små hvitaktiga korn på hufvudet och en stor del 
fjäll. — Såsom födoämne värderas den föga, på grund deraf, 
att den är mager och 'benig, och den är hufvudsakligen endast 
af betydelse såsom foderfisk åt andre fiskar. Den fångas i all- 
mänhet tillsamman med andre fiskar på de redan anförda sätten. 
