Slägtet Pelecus. 323 
Den är temligen talrik i Livland och i södra och vestra Tyskland, 
och förekommer äfven i Preussen, Österrike, Schweitz, Frankrike, Belgien, 
Holland och t. o. m. i. Danmark i Jutland, enligt A. FEDDERSEN. Den hål- 
ler sig företrädesvis vid bottnen i klara, stillastående eller flytande vatten, 
och leker i Maj och Juni på grusbotten i snabbt flytande strömmar, en- 
ligt BENECKE. 
IX. Slägtet Pelecus, L. Acassiz. 1835. 
(Mémoires de la Société des Sciences naturelles de Neuchatel, T. I, 
pag. 39. — 1835. — Archiv fär Naturgeschichte, 4:er Jahrg. 1:er Bd. pag. 
81. — 1838). 
Kroppen långsträckt och starkt hoptryckt och täckt af olik- 
stora och temligen små eller små fjäll. Sidolinien är fram- 
till tvärt nedböjd, och der bakom gående nära nedre kropps- 
kanten samt vågformigt böjd eller slingrig. Munnen är nä- 
stan vertikalt uppåt rigtad, och spetsen af underkäken fram- 
skjuter framom den samme af öfverkäken, hvilken undertill är 
urbugtad. Skäggtömmar saknas äfvensom tandad stråle fram- 
till i rygg- och amalfenorna, och analfenan är lång och flere 
gånger längre än ryggfenan, som är kort och belägen öfver 
främre delen af den förra. Bröstfenorna långa och till- 
spetsade. Svalgtänderna å hvartdera svalgbenet i 2:ne rader, 
med 5 i den inre och 2 i den yttre raden, med hoptryckt, i 
yttre kanten sågtandad och med hakeformigt böjd spets för- 
sedd krona. 
Detta slägte räknar blott 1 art, som tillhör östra Europa 
och vestre delarne af mellersta Asien, och blott en enda gång 
blifvit anträffad hos oss. 
