Nissögat. 347 
- sig från den föreg ående betydligt derigenom, att både hufvudet och 
kroppen äro ganska starkt hoptryckta, den senare dock detta jem fö- 
relsevis mindre hos, den romstinna honan än hos hanen. Största 
kroppshöjden innehålles omkr. 7 till 9 ggr i totallängden, och störste 
tjockleken innehålles omkr. 12/, till nära 2 ggr i den förra). 
Sedd från sidan, har den öfre profilen nästan rät och horisontel, 
och endast öfver hufvudet bildande en framåt stupande båge, 
och den undre profilen är äfven nästan rät och parallel med 
den öfre och blott hos den romstinna honan något konvex under 
buken. Liksom hos föregående, är stjertens minsta höjd strax 
framom stjertfenan temligen betydlig, och utgör mera än !/, 
af största kroppshöjden. Anus sitter långt tillbaka, och afstån- 
det mellan den och nosspetsen innehålles omkr. 12/, ggr i total- 
längden. — Hufvudet är litet, och längden af det samma inne- 
hålles omkr. eller nära 6 ggr i totallängden, och dess höjd 
baktill utgör något mera än !/, af dess längd, och dess tjock- 
lek öfver locken utgör ungef. ?/; af dess höjd, och dess tjocklek 
öfver näsborrarne ungef. !/, af den andre d:o. Det är således 
utmärkt genom sin framtill starkt hoptryckte form, hvarigenom 
nosen är ganska tunn. För öfrigt är det äfven utmärkt der- 
igenom, att i en med en öppen skåra i huden försedd fördjup- 
ning under hvartdera ögat framtill förefinnes en enligt G. C. 
CEpDErström hos honan 2- och hos hanen 3—4-spetsig rörlig, 
bakåt rigtad tagg, som af fisken efter behag, i likhet med 
huggormens gifttänder, genom en ginglymusartikulation antin- 
gen kan läggas tillbaka och döljas i den nämnda fördjupningen, 
eller ock rigtas ut åt sidan, och som är bildad genom en trans- 
formation af sidosilbenet. Denne taggs spetsar, af hvilka den 
bakerste är störst, ligga ungef. i samma horisontella plan. Den 
har utan tvifvel betydelsen af ett försvarsvapen. Sedt från 
sidan, har hufvudet den öfre profilen långsamt stupande framåt 
tills den öfver nosen bildar en hastigare nedåt böjd båge till 
den trubbige eller afrundade nosspetsen, som framskjuter ett 
godt stycke framom den helt lille munnen, som således är be- 
lägen undertill å hufvudet samt har horisontel munspringa. 
Läpparne äro tjocke, och bakre änden af öfverkäksbenet, hvars 
1) HECKeL & KNER beskrifva en varietet (af dem förmodad art), med 
namnet Cob. elongata, som utmärker sig genom en mera långsträckt och 
i synnerhet baktill smärtare kroppsforin. 
