Malen. 309 
Silurus Glanis, S. NILSSON: Skandin. Fauna, 4:de del. Fiskarna, 2:dra 
häft. pag. 359. — 1853. 
: KESSLER: Bullet. de la Soc. Impér. des Natur. de Mo- 
seou, "I. XKXINT 1856, N:o I, pag. 3501 — 1856. 
E HECKEL & KNER: Die Sässwasserfische der Östreichischen 
i Monarchie, pag. 308, fig. 165. — 1858. 
5 C. THE. E. V. SIEBOLD: Die Siässwasserfische von Mittel- 
europa, pag. 79. — 1863. 
2 A ÅA. GUNTHER: Catal. of the Fishes in the Brit. Mus. vol. 
V, pag. 32. — 1864. 
2 & A. FEDDERSEN: Fortegn. over de Danske Ferskvandsfiske; 
Naturhist. Tidsskr. 3:dje Rekke, 12:te Bd. pag. 81. — 
1879—1880. 
da 3 2. MOREAU: Hist. nat. des Poiss. de la France, T. III, 
| pag. 439, fig. 195. — 1881. 
2 - B. BENECKE: Fische, Fischerei etc. in Ost- und Vest- 
preussen, pag. 103. fig. 83. — 1881. 
, Å 0. G. NORBÄCK: Handledning i Fiskevård och Fiskafvel, 
pag. 373, bild 110. — 1884. 
5 : H. G. SEELEY: The Fresh-Water Fishes of Europe, pag. 
91, fig, 31. — 1886. 
Något annat Svenskt namn å denne fisk än Mal är oss icke bekant. 
Dess Danska namn är Malle och dess Tyska d:o Wels. 
Den är den störste af alle våre egentlige färskvattensfiskar, 
och dess totallängd stiger hos oss ej så sällan till 6—38 fot 
eller 1.8—2.4 meter, ehuru den vanliga längden af dem, som 
erhållas, är 3—6 fot, eller 0.9—1.8 meter. Uti tidningen Da- 
gens Nyheter för 1870, N:o 1715 omtalas en vid Eskilstuna 
fångad mal, som var 12 fot eller 3.6 meter lång. Vid Ifösjön 
i Skåne hafva vi erhållit uppgift om en derstädes fångad mal, 
som skall hafva haft en vigt af 15 lispund eller 127.53 kilo- 
gram !). Kessner (anf. st.) nämner, att i Dnjeprn fångas malar, 
som äro 8—14 fot långe och väga 400—600 skålpund, och att 
vid Krementschug då för några år sedan fångats en mal, som 
var öfver 15 fot lång och hade en vigt af 720 skålpund. — 
Dess allmänne kroppsform liknar något den af laken, men huf- 
vudet är bredare än dennes. Den är således af en långsträckt, 
framtill temligen tjock och baktill starkt hoptryckt form, med 
1) Vid Immeln i östra Skåne berättade man för oss, att en gång på 
en långref fastnat en mal, som var så stor, att då den skulle dragas upp, 
den drog båten med sig ett långt stycke, så att fiskaren slutligen måste 
kapa långrefven. 
