Malen. 267 
bredd, bärande en bred tandkarda, som bakåt sträcker sig nära 
denne dels bakre ände. Tillsamman bilda båda halfvorna ett 
cirkelsegment, som är större än en halfcirkel. Nasalbenen äro 
temligen stora, och fästade med sin bakre ände till pannbenen 
och med sin inre sida till öfra silbenet, och äro af en lång- 
sträckt, något böjd och fram- och baktill tillspetsad form, samt 
hafva å sin öfra sida 4—53 slemgropar. Gällocksapparaten är 
ofullständig, derigenom att underlocket saknas. «Locket och 
mellanlocket äro temligen stora och väl utbildade. Det förra 
har nästan formen af en sned triangel, med den öfre kanten 
konvex och den bakre d:o konkav, och med den yttre sidan ra- 
diärt fårad. Det senare är nästan elliptiskt, något böjdt och 
baktill bredare, med inre sidan konkav, och med ossifications- 
centrum beläget nära dess främre ände, samt å båda sidor ra- 
diärt fåradt. Förlocket är i betydlig grad förkrympt och starkt 
fästadt till de båda suspensorialbenens bakre kanter. Det är 
dock långt och sträcker sig upptill nära öfre kanten af hyoman- 
dibularbenets öfre ledknapp, och nedtill nära quadratbenets led- 
knapps undre kant, men det är, i synnerhet upptill, smalt. Ef- 
ter hela sin längd är det bågformigt böjdt, nedtill tjockare och 
strax nedom midten framtill något utbredt. O. linguale är för- 
benadt, men temligen litet. O. basibranchiostegale är bildadt 
något så när efter samme typ, som hos karparne, men är kor- 
tare och bredare. Den större delen af det utgöres af en hori- 
sontel, baktill trespetsig skifva, hvars mellerste spets är längst 
utstående bakåt och hvars snedt bakåt och utåt rigtade sido- 
kanter äro förtjockade. Långs midten af denna skifvas öfra 
sida går en hög och tunn köl, som utlöper till den mellerste 
spetsen, och som framtill har 2:ne divergerande lameller. Tung- 
benshornen äro stora och gälbågarne äro långe. Gälhinnornas 
strålar äro ofvan anförde. Gälräfständerna äro till en stor del 
på 1:ste och 2:dre gälbågarne tvåspetsiga, och af dem äro de 
nedersta och öfversta enkla och det vida största antalet belägna 
på nedra afdelningen. De öfra och nedra svalgbenen äro be- 
väpnade med breda tandkardor, med tänderna på de förra något 
gröfre äf de på de senare, hvilka äro särdeles fina. Af de öfra 
 svalgbenen är å hyardera sidan blott det ena, som är stort och 
skedformadt, tandbärande, — Den främste delen af ryggraden 
företer en tendens till öfverensstämmelse med den hos karp- 
fiskarne. Kotornas antal är enligt VALEncrenses 71—72, då 
