368 Slägtet Silurus. 
den 1:sta lilla fria kotan medräknas, hvilken nämnde författare 
icke tagit med i räkningen. Enligt Krörer är deras antal 69, 
och enligt GönsrHer 68—691). Enligt VALENCIENNES är bålko- 
tornas antal 20, enligt Krörer 19 och enligt Gösrterr blott 17. 
Vi hafva hos ett medelstort exemplar funnit deras antal. vara 
21, då till stjertkotorna endast räknas de, som hafva slutne 
hemalbågar. 1:sta bålkotan är mycket kort och nästan rudi- 
mentär och saknande neuralbåge och utskott, samt på vanligt 
sätt fästad vid basilarbenet och den följande kotan. De föl- 
jande 3:ne kotorna, som äro stora och väl utbildade, hafva sine 
kroppar sammansmälte till en stockformad massa, utan märk- 
bare gränser dem emellan samt med en djup ränna långs mid- 
ten. af denna massas undra sida, men deras neuralbågar äro 
distinkte genom suturer och genom skilde neuraltaggar, ehuru 
de nedtill äro starkt sammanvuxne, så att suturerna der äro 
försvunna (åtminstone hos äldre), och 2:dra och 3:dje kotornas 
sidoutskott äro sammansmälta, dock med frie spetsar. Den 
2:dra kotans neuraltagg är stor, något framåt rigtad och i-spet- 
sen klufven, Den är genom brosk och ligament förenad med 
sidonackbenen och öfra mnackbenet, hvars bakåt rigtade, hop- 
tryckta utskott inskjuter i klykan å taggutskottets spets. Vid 
basen af denna kotas sidoutskott är ett ben fästadt, som enligt 
VALENCIENNES (förmodligen hos yngre) har ett rörligt, och enligt 
vår iakttagelse hos äldre har ett orörligt fäste, och som till 
form och rigtning i det närmaste öfverensstämmer med det ben, 
som vi ofvan (sid. 216) beskrifvit såsom förekommande hos 
iden å 3:dje kotan, och såsom bidragande till att öfverflytta 
ljudvibrationerna mellan simblåsan och hörselorganet. Här är 
det dock jemförelsevis mindre utbildadt, och torde med sin bakre 
ände knappast räcka till simblåsan. Det är aflångt, skifformigt 
och. horisontelt, med främre änden tjockare och afrundad och 
med utseende af att tjena till fäste för ledbrosk eller ligament, 
och med den bakre trubbigt tillspetsad och något nedåt böjd. 
Den förre änden är rigtad emot det stora ofvannämnda foramen, 
som förefinnes å sidonackbenet. Den frie änden af denna kotas 
sidoutskott är kortare än den å det för den 3:dje kotan, men 
tjockare och vid spetsen något utvidgad och snedt afskuren 
1) Vi hafva icke haft tillfälle att undersöka någon fullständig ryggrad. 
