380 Slägtet Anguilla. 
aldrig företer någon tydlig stjertfena, ehuru de fenstrålar, som 
sitta vid sjelfve öfvergången mellan rygg- och analfenorna, äro 
något tjockare än de närmast intill dem varande, och kunna be- 
traktas såsom tillhörande en med dessa fenor sammansmält 
stjertfena. Den så väl som de andra fenorna är omsluten af 
tjock hud, och den har enligt vår räkning omkr. 270 till 280 
strålar, som äro ledade och till den allra störste delen enkle, 
och blott de, som sitta nära och vid stjertspetsen äro emot spet- 
sen tvågrenige. — Analfenan, som börjar några millimeter 
bakom anus och på ett afstånd från den vertikala linie, som 
drages genom ryggfenans början, hvilket vanligen är något 
större, men stundom är litet mindre än hufvudets längd, har 
samma byggnad och höjd som ryggfenan, och vi hafva i den 
räknat omkr. 220 till 230 strålar!). — Bröstfenorna äro små 
och hos den trubbnosade formen nästan rundade, och eljest run- 
dadt ovala, och utbredda nästan rundade, och deras längd in- 
nehålles omkr. 2!/, till 22/; ggr i hufvudets d:o. — Fjällen 
äro mycket små (de största hos ett 665 mill. långt exemplar 
3!/,—4 mill. långa) och såsom vanligt vexlande i storlek och 
form, och de äro nästan mosaiklikt inbäddade i den sega och 
slemmiga huden under ytterhuden och icke betäckande hvaran- 
dra. Deras form är stundom oval, stundom något bugtigt ellip- 
tisk och stundom aflång. De äro mycket tunna och hafva tal- 
rika perlsnodlika koncentriska streck. Buksidan är äfven för- 
sedd med fjäll. — Sidolinien är fullständig, gående rät långs 
midten af kroppssidan och saknande fjäll. Dess porer äro glesa 
och ligga i en upphöjd linia. — Färgen är betydligt vexlande. 
De större ålhonorna äro vanligen ofvan något mörkare än de 
mindre, "och de i hafvet förekommande äfvenledes ofvan något 
mörkare än de från färskt vatten. Hos en temligen stor hona 
från hafvet under senhösten hafva vi funnit följande färg: Öfra 
sidan af hufvudet och ryggen svartgrå, baktill något ljusare 
och med grön anstrykning, som längre bakåt är mera märkbar. 
Denne färg ljusnar nedåt kroppssidorna, som upptill äro grå- 
gröna och nedtill gråhvita, med något i brons skiftande silfver- 
grå glans. Buksidan smutsigt hvit, baktill med messingsgul 
skiftning och med stark svartgrå skuggning. Kinderna gråhvita, 
1) FR. DAY uppgifver det gemensamma antalet strålar i rygg- och 
analfenorna till 480—500. 
