394 Slägtet Anguilla. 
en massa ungålar af 200—400 mill:s längd, som enligt ho- 
nom antagligen voro mellan 1 och 2 år gamle, eller af före- 
gående års generation, samt voro stadde på vandring uppåt flo- 
den. Liknande iakttagelser hafva blifvit gjorda hos oss af C. 
J. SUNDEVALL!) och Fin. TryBom, som har uppgifvit?), att under 
Juli—-Oktober, men i synnerhet under Augusti, fångas i Dal- 
elfven vid Elfkarleby med tinor så kallade ålvinnor, hvilka äro 
unge ålar af 250—430 mill:s längd, och enligt TryBoms under- 
sökning sannolikt endast af honkönet, och som stundom erhållas 
i betydlig mängd samt utan tvifvel äro på vandring uppför 
Dalelfven. Liknande vandringar förekomma sannolikt äfven i 
andra i Bottniska Viken utfallande elfvar. Men dessa vandrin- 
gar uppför strömmarne af ålyngel och unge ålar, ehuru de utan 
tvifvel företagas af det vida största antalet, äro dock icke så 
genomgående för alla, att ju icke en del (dock troligtvis i syn- 
nerhet hanar) stanna qvar i hafvet eller i strömmarnes nedre 
lopp. Under hela sommaren träffar man nemligen vid hafs- 
stränderna och i elfmynningarne dels ålyngel och dels ungålar, 
och detta är iakttaget icke endast hos oss, utan äfven i södra 
Europa. Orsakerna till denna irregularitet kunna vara flera: 
dels könsskilnad, dels senare och mindre kraftig utveckling af 
ynglet, och dels diverse andra tillfälliga hinderliga omständig- 
heter. Det är troligtvis sådant ålyngel, som icke kommit att 
vandra upp i strömmarne under första året, hvilket, då det är 
i andra till tredje året, företager denna vandring och utgör de 
ungålar, som, enligt hvad ofvan är anfördt, vid Elfkarleby kal- 
las ålvinnor. — Sedan vi nu sysselsatt oss med den ene delen 
af ålens migrationer eller vandringar, nemligen dem, som före- 
tagas i yngel- och ungstadierna, och som alltid ske från hafvet 
till de färska vattnen eller ock någon gång blott till bräckt 
vatten, såsom vid Comacchio, återstår att taga i betraktande de 
vandringar,som den företager i fullt utbildadt tillstånd. Då de förra 
hafva afseende på dess näring, emedan det i allmänhet är i de 
färska eller bräckta vattnen, som den växer till sin fullmognad, 
så hafva de senare deremot utan tvifvel fortplantningen till sitt 
ändamål, emedan ålen under dem enligt gjorda iakttagelser icke 
1) Stockholms läns K. Hushållningssällskaps handl. 6:te häftet 1855, 
pag. 92. ; 
1) EK. Landtbruks-Akademiens Tidskrift 1881. 
