396 Slägtet Anguilla. 
rigtningen öfverensstämmer med de af Krörer och WiIistHER 
lemnade uppgifterna !). Således synes hela denna vidsträckta 
vandring i hafvet vara beräknad på att finna ett saltare vatten, 
som sannolikt är lämpligare för fortplantningen. Med anled- 
ning häraf är det antagligt, att den i hafvet vandrande ålen 
utgöres i allmänhet eller till störste delen af sådan, som dit 
utvandrat från de färska vattnen. Då enligt LunpBere vandrin- 
gen och i förening dermed äfven fisket börjar tidigare i de 
nordligare trakterna (redan i Juli) än i de sydligare (i Augu- 
sti och September) och inträffar sist i norre delen af Öresund 
(September—November), synes det sannolikt, att samme ålar 
(liksom laxarne) utföra den långa vandringen från Bottniska 
Viken till södra Östersjön och vidare till Öresund och Kattegat, 
ehuru en del utan tvifvel stannar qvar i Östersjön. På samma 
sätt börjar den i allmänhet sin vandring utföre tidigare i de 
öfre än i de nedre delarne af de flodområden, der den finnes. Då 
ålen under sina vandringar visar sig vid de ställen å våra östra 
långgrunda och i synnerhet sandiga hafskuster, der ålfisken be- 
drifvas, har man enligt LunpBerc iakttagit, att den uppgår emot 
kusten från det djupare hafvet utanför, der den under dagen 
håller sig dold. Dermed i det närmaste öfverensstämmande 
uppgifter öfver iakttagelser vid Tyskland äro lemnade af Hin- 
KELMANN?), "som dock antager, att ålen under dagen icke håller 
sig dold ute i hafvet särdeles långt från de ställen, der han 
uppgår och fångas under nätterna, och det är i synnerhet un- 
der mörka och stormiga nätter, som den närmar sig kusterna 
och lemnar tillfällen till rikare fångst. Detta senare är äfven 
förhållandet vid våra Svenska kuster. Under ljusa nätter vå- 
gar den sig icke upp nära kusten, och i lugnt väder med stilla 
sjö ser den och undviker fiskredskapen, emedan den är en skygg 
och försigtig fisk. Enligt HInKermann börjar den sin vandring 
en timma efter solnedgången, och är mest i gång dermed från 
kl. 12—2 under natten. Att denna de äldre ålarnes långa van- 
dring afser fortplantningen, såsom vi ofvan yttrat och allmänt 
är antaget, bestyrkes äfven af den af HInKELMANN (anf. st.) an- 
märkta iakttagelsen, att ju saltare hafsvattnet är, desto talri- 
1) Liknande iakttagelser äro gjorda af DALLMER vid östra kusten af 
Schleswig. 
2) Circulare des deutschen Fischerei-Vereins, Jahre 1884, p. 65—66. 
