Vanlige Ålen. 403 
äldre honorna af hafsålen i allmänhet äro. På samma gång 
som aquariet erhöll denne hane, erhöll det äfven flera honor, 
hvilka fortforo att växa hastigt, under det att hanen föga till- 
växte, så att man innan han dog på den ringare storleken lätt 
kunde skilja honom från honorna. Då Hermes nämner, att han 
i aquariet haft talrika honor af hafsålen, som der trifts väl 
och vuxit hastigt samt blifvit stora och då slutligen dött, och 
att han vid den då skedda undersökningen af dem alltid fun- 
nit deras ovarier utomordentligt utvecklade, och då han deraf, 
såsom det synes, med rätta drager den slutsatsen, att de dött 
af brist på tillfälle att lägga sina ägg, i synnerhet som en 
hona af denne ål i aquariet i Frankfurt a. Main till följd af 
den utomordentliga utvecklingen af ovarierna formligen hade 
spruckit sönder, då hon icke blef i tillfälle att verkställa rom- 
läggningen, så synes det troligt, att denne hanes död haft en 
liknande orsak, eller brist på tillfälle att gjuta sperman. Den 
påfallande likheten mellan de s. k. ”Syrskiska lapporganen” och 
hafsålens testes, som nu med full evidens af Hermes blifvit så- 
som sådane ådagalagde, aflägsnar hvarje tvifvel på, att ju de 
förra äro verklige testes, och den af Syrski och JacoBy m. fl. 
beskrifne hanen kan således med full visshet och utan tvekan 
antagas såsom sådan. Då hafsålen således påtagligen är ägg- 
läggande, och då den är så nära beslägtad med den vanlige 
ålen, samt i generationsorganens (både de femininas och mascu- 
linas) byggnad visar så stor öfverensstämmelse med denne, kan 
man med fog antaga, att dessa af Hermes gjorda, intressanta 
iakttagelser, i förening med H. Rarurg's beskrifning af den 
romstinna honan af den vanlige ålen, fullkomligt ådagalägga, 
att äfven den senare är äggläggande, och icke föder lefvande 
ungar. Bland de derefter af Hermes anförda, af honom gjorda 
fynden af hanar af vanlige ålen vid Östersjöns stränder, vid 
Stora Belt och i Elben och Havel, är ett som är anmärknings- 
värdt på grund af den mängd, i hvilken hanarne förekommo, 
och detta är vid Neuenkirchen vid stranden af Rägen, der af 
137 undersökte ålar 61 voro hanar. Det är dock icke så ut- 
märkande, som den af oss ofvan anförde fångsten af småålar 
vid Landskrona, hvarest bland 13 af oss erhållna exemplar de 
11 voro hanar. — 3:o C. RoBin: ”The Male Eels compared with 
the Females?; Annals and Magazine of Natural History, 5:th 
series, vol. VII, pag. 386. — 1881. (Öfversättning från Comp- 
