406 Slägtet Anguilla. 
eller kanske snarare, likasom Björnen, fortplantar sig under det 
han ligger i hidet”. Han tyckes således vara böjd för att för- 
lägga ålens lektid till senhösten eller vintern. Emellertid sy- 
nes ålens lek åtminstone icke alltid inträffa under vintern. H: 
RartHEE, som var i Königsberg, erhöll den ofvan omnämnda rom- 
stinna honan den 24 Maj, och den skulle således antagligen 
hafva lekt i slutet af nämnde månad eller i Juni. Liksom för- 
hållandet är med andre fiskar, har den troligen olika lektid i 
södra Europa emot hvad den har i mellersta och norra, då dess 
ungar i det förra tidigare på året komma fram. Att den läg- 
ger sina ägg eller rom i hafvet eller i bräckt vatten med något 
högre temperatur på den dyige bottnen, der den under sen- 
hösten eller vintern vistas, är ett antagande, som synes följa af 
det andra, och Nirsson har framstält den gissningen, att den 
möjligen lägger dem i de hål, der den under vintern ligger 
nedkrupen. Oss synes det emellertid mycket osäkert, att ålens 
lek här i norden i allmänhet eger rum under midvintern. Vi 
hafva nemligen haft tillfälle att undersöka flera både honor och 
hanar, tagna i hafvet vid Landskrona, der hanarne ännu voro 
talrike, omkr. d. 20 December, och deras könsorgan hafva visat sig 
vara i samma outvecklade tillstånd, som hos de ofvan anförda 
exemplaren från samme lokal, hvilka voro tagna i slutet af Ok- 
tober. Det kan dock härvid vara möjligt, att de könsmogne 
aflägsnat sig från kusten, och derför icke kunnat fångas. Då 
vi i slutet af Mars från Landskrona erhållit åtskillige smärre 
ålar, och bland dem icke förefunnits en enda hane, oaktadt ha- 
narne der i December voro talrike, antaga vi, att desse under 
vintrens lopp lemnat kusttrakterne och begifvit sig längre ut 
till hafs. Fiskarena vid Comacchio hafva uppgifvit för JacoBr, 
att ålens lekplatser i Adriatiska Hafvet utanför nämnda ställe 
utgöras af slambankar, till hvilka ålarne draga hän emot leken, 
och hvarest de efter dennas förrättande dö. (Anf. st. p. 55, no- 
terna). JacoBy fäster uppmärksamheten på likheten i byggna- 
den mellan ålens och nejonögonens generationsorgan, och på den 
derur härflytande sannolikheten för, att ålen liksom nejonögonen 
dör efter leken. Enligt BeseceE har D:r ScHocH anfört, att JaA- 
coBy för honom uppgifvit, att man vid flodmynningar vid hafvet 
funnit detta betäckt med döde ålar, hvilkas ovarier voro ut- 
tömda. Då ålen aldrig, åtminstone i någon mängd, återvänder 
från hafvet, lemnar detta ett mycket starkt stöd för dessa upp- 
