Slägtet Conger. 409 
nyttigt enligt BesecKr, med en längd af omkr. 500—600 mill. 
Alen blir gammal. Fr. Dar anför en uppgift om en ål, som 
lefvat i 31 år i en brunn, då den genom olyckshändelse om- 
kom, och våra Svenska tidningar meddelade år 1888 en uppgift 
om' en ål. som i 55 år lefvat i en brunn i Danmark, och då 
ännu var kry. I Tyskland har man nyligen från de nordlige 
delarne af landet transporterat lefvande ålyngel och äldre ålha- 
nar ända ned till nedre Donau, och der utplanterat dem i godt 
behållet skick !). I afseende på utplantering af ål hänvisa vi 
till O. G. Norgäck: Handledning i Fiskevård och Fiskafvel, 
pag. 450. 
II. Slägtet Conger, G. Cuvier. 1817. 
(Les Congres, G. CUVIER: Regne Animal, 1:re édit. T. II, pag. 231. 
2 TSK 
Kroppsformen liknar den hos föregående slägte, men krop- 
pen saknar fjäll. Sidolinie förefinnes. Hufvudet och munnen 
likna äfven dem hos föregående slägte, men nosspetsen sträc- 
ker sig åtminstone lika långt fram som spetsen af underkä- 
ken. Tänderna, som äro små och mer eller mindre tillspet- 
sade, och af hvilka inga äro utbildade till huggtänder, bilda 
smala band på öfver- och underkäken, och en långsgående rad 
af dem på båda käkarne består af sådana, som äro något 
större än de andra, sins emellan likstora och tätt slutna till 
hvarandra, så att de nästan bilda en skärande egg. På främre 
delen af plogbenet är ett kort fält af tänder. Tungans spets 
är fri. De yttre gälöppningarne äro temligen store, och sträcka 
sig ned nära bukkanten. Gälhinnornas strålar likna ungef. dem 
hos föregående slägte. De bakre näsborrarne sitta nära framom 
ögonen, och de främre äro små och tubformade och belägne 
vid nosspetsen. Ögonen äro väl utbildade. De vertikala fe- 
norna äro sammanflytande med den indistinkta stjertfenan, 
och bröstfenorna äro väl utbildade. 
1) Circulare des deutschen Fischerei-Vereins im Jahre 1887, pag. 
108-110. 
