Tångsnällan. 441 
Syngnathus typhle, R. CoLLETT: Meddelelser om Norges Fiske i Aarene 
1879—83; Nyt Magazin for Naturvid. 29 Bd. (särsk. 
aftr.), p. 113. — 1884. 
Det är sannolikt denna art, som af LINNÉ i Fauna Svecica uppgifves 
såsom bärande det Svenska namnet Kantnål. C. U. EKSTRÖM uppgifver 
äfven detta namn för den, jemte det af Snipgädda. Enligt CARL CEDER- 
STRÖM och ÅA. W. MALM kallas den i Bohuslän Tångsnälla. I Skandina- 
visk Fauna benämnes den Brednäbbad Kantnål. Enligt C.J. SUNDEVALL !) 
kallas den i Stockholms skärgård Hötternål (af hötter, som i skärgården 
är namnet på tång, Fucus vesiculosus). Enligt G. LINDSTRÖM (Gotlands 
Fiskar) kallas den vid Gotland Sjönål. Enligt C. A. GOsSeLMAN?) kallas 
den vid kusten af Blekinge Tängenål (Tångnål) och Gräsnål. I Norge 
hafva vi någon gång hört den benämnas Tangnaal, hvilket namn dock der 
sannolikt äfven tilldelas andra arter af denna fiskgrupp. 
Beskr. Dess totallängd synes hos oss i allmänhet icke 
öfverstiga 270 mill. men skall vid Frankrike stundom stiga till 
300 mill. I norra Östersjön öfverstiger den knappast 225 mill. 
Hanarne synas ofta vara något mindre än honorna, och öfver- 
stiga vid våra vestra kuster i allmänhet föga 240 mill. i längd. 
— Den mycket smärte, nästan sylformige och kantige kropps- 
form, som utmärker desse fiskar, är, då man bortser från mar- 
supiet, i synnerhet framstående hos hanarne, hos hvilka främre 
kroppens eller bålens största höjd föga öfverstiger dess bredd 
eller tjocklek, då deremot den förra hos honorna, i synnerhet 
då de äro romstinna eller hafva ventrikeln utspänd af födoäm- 
nen, är märkbart större än den senare, så att främre kroppen 
hos dem derigenom visar sig något hoptryckt, och har den un- 
dre profilen mer eller mindre konvex. Hos honorna hafva vi 
funnit kroppens störste tjocklek, ungef. å bålens midt, innehål- 
len omkr. 12/, till 11/,; ggr i dess största höjd, då den å samma 
ställe hos hanarne blott med 1 mill. understigit den senare, och 
stundom varit nästan lika med den samma. Största kropps- 
höjden innehålles hos hanarne omkring 28 till 32, och hos ho- 
norna omkr. 17 till 24 ggr i totallängden. Hvad den yttre 
kroppsformen beträffar, utmärka hanarne sig dessutom från ho- 
norna, utom genom skarpare långsgående kölar å framkroppen 
och i synnerhet skarpare bukköl, samt undertill å främre delen 
bredare stjert, derigenom att å den hos de äldre till ungefär 
1) Stockholms läns K. Hushållnings-Sällskaps Handl. 6:te häft. p. 83. 
2) Zool. och Bot. Iakttag. inom Blekinge, p. 5. 
