Lille Kantnålen. 461 
dadt marsupium. Hvad kroppsformen beträffar, är det i ögo- 
nen fallande, att den har längre stjertafdelning än de båda 
föregående arterna, och att stjerten baktill är något smalare än 
hos den store kantnålen. Kölarne å kroppen äro temligen låge, 
och mindre utbildade än hos denne senare. Framkroppen är 
långs midten af ryggen plattkonvex. Båda könen förete den 
vanliga skiljaktigheten i det afseendet, att hanen, då man 
bortser från marsupiet, har smärtare kroppsform än honan. 
Framkroppens största höjd innehålles hos honom omkr. 35 till 
36, och hos henne omkr. 20 till 26 ggr i totallängden, och 
störste tjockleken derstädes är hos båda föga mindre än höjden. 
Stjertens minsta höjd innehålles omkr. 5 till 8 ggr i största 
kroppshöjden. Anus sitter särdeles långt fram, och afständet 
mellan den och nosspetsen innehålles omkr. 23/, till 3 ggr i 
totallängden, och är jemförelsevis minst hos de store hanarne 
och störst hos honorna. Stjertafdelningen är således dubbelt, 
eller nära detta, längre än framkroppen, eller bålen. — Huf- 
vudet är temligen litet, och dess längd innehålles omkr. 8!/; 
till 9!/; ggr i totallängden. Dess största höjd öfver nacken, 
som hos hanen är föga, men hos honan betydligt mindre än 
bålens största höjd, innehålles omkr. 32?/; till 4 ggr i dess längd. 
Hjessan och nacken höja sig något öfver den konkava pannan, 
och den å öfra nackbenet varande kölen äfvensom den å nack- 
plåtarne varande äro låge. O. epotica förete obetydliga kon- 
vexiteter. Nosen är temligen kort, och dess längd utgör ungef. 
!/, eller föga mera af hufvudets d:o, och den är stundom efter 
hela sin längd trindlagd och stundom något hoptryckt emot 
spetsen, hvilken i senare fallet är uppsväld. Såsom vanligt har 
den långs öfre kanten en köl, som går tillbaka till midt emel- 
lan ögonen, der den delar sig i 2:ne smärre bakåt divergerande 
d:o, hvilka derefter snart försvinna. Supraorbitalkölarne sträcka 
sig föga framom näsborrarne, och upphöra något bakom ögon- 
hålorna på sidorna af hjessan, utan att nå nacken. Nosens 
minsta höjd innehålles omkr. 2!/, till 2?/; ggr i hufvudets 
största d:o. Nosspetsen är endast obetydligt, ehuru märkbart, 
uppåt böjd, och den afrundade underkäken räcker nästan upp 
till nosspetsens öfre kant. Munnen är som vanligt mycket li- 
ten. med starkt uppstigande munspringa. Näsborrarne likna 
dem hos föregående. Vid den främre ögonvrån är en temligen 
spetsig knöl eller utskott, tillhörande sidosilbenet. Ögonen äro 
