476 Slägtet Nerophis. 
rikast förekommande representanten för tofsgälarnes grupp, och 
detta är sannolikt förhållandet äfven i våre andre östre skär- 
gårdar. Redan ARrrtevi!) uppgifver, att den förekommer i Bott- 
niska Viken ända upp vid Ångermanland, och LinsÉ anför på 
grund deraf, att den finnes i Bottniska Viken. Doktor J. A. 
Wiström har benäget meddelat oss, att den der förekommer i 
trakten af Hudiksvall. Enligt A. J. Mera förekommer den der 
vid Finland upp till 60—062 nordlige breddgraden. Dess före- 
komst så långt upp i Bottniska Viken utvisar, att den fördra- 
ger bräckt vatten, eller sådant, som är nästan färskt. För öf- 
rigt är den allmänt förekommande vid alla våra hafskuster till 
gränsen af Norge, ehuru det anmärkes i Skand. Fauna, att den 
synes vara talrikare i öfre delen af Östersjön än vid kusterna 
af Skåne. Detta kan möjligen hafva sin grund deri, att den 
föredrager bergiga stränder. — Vid Norges södra och vestra 
hafskuster är den inom tångregionen enligt R. Conrett allmän 
upp till Trondhjemsfjorden. — För öfrigt förekommer den vid 
Englands och Frankrikes kuster och äfven i Medelhafvet, der 
den enligt Moreau och Gierioui är funnen vid Nizza och enligt 
CaAnesTtrRIN! skall vara allmän i Adriatiska Hafvet. 
Den håller sig inom tångregionen på ringa djup (ofta på 
'/,—5 famnars), der ymnig vegetation förefinnes. Den, liksom 
föregående, är en dålig simmare, och förflyttar sig stundom trögt 
genom några ormlika rörelser, eller ock simmar den helt sakta 
rätt fram genom undulära rörelser med ryggfenan. Oftast träf- 
fas den bland växter, vid hvilka den slingrat sig fast med sin 
för denna förrättning särdeles lämplige stjert. Då dessa växter 
äro gröna, och i synnerhet om de utgöras af hafsalgen Chorda 
Jilum, hvilken växt den gerna söker, är den bland dessa rätt 
svår att upptäcka, och kan på detta sätt erhålla ett skydd 
emot roffiskarne. B. Fries!) anför, att då ”flere individer vi- 
stas tillsamman i samma kärl, får man ofta se dem slingra 
stjertarne tillsamman och bilda grupper, som på visst sätt likna 
de gamla figurer, man ser öfver så kallade Ratzen-Könige”. 
Äfven vi hafva haft tillfälle att iakttaga, huruledes flera exem- 
plar på detta sätt mycket starkt hade slingrat sig fast vid 
hvarandra, och de släppte icke sitt tag förr än de lades i sprit. 
1) Descriptiones Specierum Piscium, p. 1, N:o 1. 
2) K. Vet. Acad:s Handl. 1837, p. 60—61. 
