490 Slägtet Acipenser. 
Acipenser sturioides. IDEM: ibm, pag. 1081). 
» -SlUTO; ÅA. GÖNTHER: Catal. of the Fishes in the Brit. Mus. vol. 
VIII, pag. 342. — 1870. 
3 5 R. COLLETT: Norges Fiske, pag. 205. — 1875. 
3 s A. W. MALM: Göteborgs och Bohusläns Fauna, pag. 604. 
— 1877. 
» sturioides, IDEM: ibm, pag. 605. 
» Slurio, R. COLLETT: Meddelelser om Norges Fiske i Aarene 
1875—78; Vidensk. Selsk:s i Christiania Forh. 1879, 
N:o 1 (särsk. aftr.), pag. 102. — 1879. 
5 B. BENECKE: Fische, Fischerei etc. in Ost- und Vest- 
preussen, pag. 191. fig. 127. — 1881. 
2 5 E. MOREAU: Hist. nat. des Poiss. de la France, T. I, 
pag. 471. — 1881. 
3 7 JORDAN & GILBERT: Synopsis of the Fishes of North 
America, pag. 85. — 1882. 
3 ; A. J. MELA: Vertebrata Fennica, pag. 362. — 1882. 
: 3 MöBIUS & HEINCKE: Die Fische der Östsee, pag. 149. 
— 1883. 
1) Denne form, som hufvudsakligen endast afviker från den vanlige 
genom smärtare kroppsform och något större antal af sköldar i sidoraden, 
har af GÖNTHER (Catal. etc. vol. VIII, pag. 339, noten) ansetts såsom skilj- 
aktig från ÅA. sturio, men sannolikt identisk med den Nordamerikanske 
A. maculosus. Till följd af de hittills gjorda iakttagelserna öfver störens 
stora föränderlighet anse vi dock, att denne form icke är något annat än 
en individuel variation af den. Genom Intendenten A. STUXBERGS bered- 
villiga godhet hafva vi varit i tillfälle att undersöka det i Göteborgs mu- 
seum förvarade typexemplaret för denna af MALM förmodade nya art. Det 
har blifvit uppstoppadt många år innan det af MALM beskrefs, och denna 
uppstoppning är tydligen mindre väl gjord. Hufvudets tjocklek och höjd 
utvisa tydligen, att kroppen bakom det samma har blifvit otillräckligt 
ifyld, eller stoppad för smal. Då huden icke blifvit tillräckligt utspänd, 
och den till följd deraf vid torkningen starkare sammandragit sig, hafva de 
i den samma inbäddade benkärnorna blifvit mera sammanhopade än van- 
ligt. och derigenom fått något olika utseende. Den spetsige och utdragne 
formen af nosen, hvars längd innehålles omkr. 2!/, ggr i hufvudets d:o till 
gälhinnans bakre kant, utvisar tydligen, att exemplaret är yngre. Hufvu- 
dets plåtar och kroppens sköldar hafva den hos yngre exemplar af mot- 
svarande storlek af ÅA. sturio vanlige formen, och de senare afvika endast 
något uti antalet från det, som är vanligt hos denna art. Det är dock 
endast sidosköldarne som äro ovanligt månge, ehuru afvikelsen i detta af- 
seende från hvad man förut iakttagit är ringa, i synnerhet som båda si- 
dorna icke hafva samma antal. Den venstra sidan har, såsom af Malm 
uppgifvits, 38, men den högra har 37, det är blott 1 mer än BRANDT iakt- 
tagit; och i England har man, såsom redan blifvit anfördt, iakttagit ett 
exemplar, som på venstra sidan t. o. m. hade 40 sådane sköldar. 
