494 Slägtet Acipenser. 
sioner, som hos de äldre i allmänhet icke förete någon tydlig 
radiär skulptur, ehuru de stundom hafva en central rygg eller 
upphöjning, från hvilken denna skulptur radiärt utgår. Bakerst 
i midten af det hufvudet egentligen tillhörande plåthvalfvet är 
en temligen stor, nästan pilformig och å bakre delen med en 
liten långsgående köl försedd plåt, som på grund af sitt läge 
motsvarar öfra mnackbenet (o. supraoccipitale) och med detta 
blifvit identifierad, och derför må kallas supraoccipitalplåt. 
Dess främre ände inskjuter mellan de framom den liggande 
båda plåtarne mer eller mindre långt, och är stundom trubbig 
och stundom utdragen i en lång spets, i hvilket senare fall 
den stundom nästan helt och hållet åtskiljer nämnde båda plå- 
tar. Med denne sammanhänger baktill en stor och kölad plåt, 
med temligen tydlig radiär skulptur, hvilken icke egentligen 
tillhör hufvudets plåthvalf, och derför 1 allmänhet är räknad 
såsom den 1:ste ryggplåten. Utåt och nägot bakåt från supra- 
occipitalplåten och sammanhängande med den, och utanför och 
framom 1:ste ryggplåten, och äfven sammanhängande med den, 
är en stor och bred och framtill med en inknipen spets försedd 
plåt, som till sitt läge ungefär motsvarar benfiskarnes os pte- 
roticum, och derför må erhålla namnet pteroticalplåt!). Framom 
supraoccipitalplåten äro ett par store, aflånge och vanligen till 
en betydlig längd med hvarandra sammanstötande plåtar, som 
bilda större delen af hufvudets bakre plåthvalf, samt hvardera 
hafva en temligen kort, sned rygg. Desse plåtar motsvara tili 
sitt läge hjessbenen, och hafva derför fått namnet parietal- eller 
hjessplåtar. Vid yttre sidan af hvarderas bakre ände och mel- 
lan den och den inknipne spetsen af pteroticalplåten är en li- 
ten plåt af irregulier form, som till sitt läge tyckes motsvara 
0. epoticum, och derför i öfverensstämmelse med Huxrney må be- 
nämnas epoticalplåt?). Framom denne och framom spetsen af 
posttemporalplåten samt utåt i förening med den bildande den 
yttre kanten af det bakre plåthvalfvet, och inåt till en betyd- 
1) Den kallas af HECKEL & KNER (anf. st. p. 363) obere Schulter- 
schild. Af HUXxLEY (Manual of the Anat. of Vertebrated Animals, p. 141) 
benämnes den blott ”dermal ossification”. Af E. MOREAU (anf. st. p. 473) 
bestämmes den rigtigt, och kallas ”plaque mastoidienne”. 
2) Enligt den af HECKEL & KNER lemnade afbildningen af hufvudets 
öfra sida lär denne plåt stundom sammansmälta med pteroticalplåten, och 
den är ofta icke distinkt hos yngre. 
