Stören. 495 
lig längd sammanhängande med hjessplåten, är en nästan ellip- 
tisk, fram- och baktill med spetsiga utskott försedd plåt, som 
till sitt läge motsvarar o. squamosum, och derför af både Huxrer 
och Parker blifvit kallad squamosalplåt eller squamosalben. Af 
somlige andre benämnes den temporal- eller tinningplåt (af 
Tyskarne Schläfenschild). Vi vilja i öfverensstämmelse med de 
nämnde författarne benämna den squamosalplåt, ehuru den på 
grund deraf, att dess främre del delvis betäcker det broskartade 
0. sphenoticum, i öfverensstämmelse med den här antagna no- 
menclaturen med fog äfven kan kallas sphenoticalplåt. Den är 
temligen stor, ehuru mycket mindre än den innanför den va- 
rande hjessplåten. I yttre kanten och närmare främre änden 
har den en liten bugt, vid hvilken spruthålet har sitt läge. 
Med ett bakåt rigtadt utskott sammanstöter den med det framåt 
rigtade, tillspetsade utskottet från pteroticalplåten, och desse 
plåtar sammanstöta således med hvarandra, liksom ossa ptero- 
ticum & sphenoticwn sammanstöta hos benfiskarne. Framom 
hjess- och squamosalplåtarne äro 2:ne store aflånge plåtar, som 
bilda större delen af plåthvalfvet mellan ögonhålorna, eller å 
den egentliga pannan, och som å midten hafva en upphöjning, 
från hvilken utgå 3—4 mer eller mindre tydlige ryggar. Desse 
plåtar, som framtill äro åtskilde genom den större ethmoidplå- 
ten och i midten antingen genom en förlängning af den, eller 
genom från den skilde mindre ethmoidplåtar, och baktill, såsom 
redan är anfördt, äro åtskilde genom hjessplåtarne, och som 
således icke beröra hvarandra, äro till sitt läge motsvarande 
pannbenen, och hafva derför fått benämningen pannplåtar. 
Framom squamosalplåten och mellan postorbital- och hjessplå- 
tarne är en temligen stor plåt, som upptill begränsar större 
delen af ögonhålan och framtill sammanhänger med främre 
supraorbitalplåten eller, om man så vill, ectethmoidplåten, och 
som af Parker fått namnet supraorbitalplåt, och som vi derför 
vilja kalla bakre supraorbitalplåt. Desse äro de hufvudsaklige 
plåtarne eller benen i det hufvudet betäckande hvalfvet. Den 
tubformade och temligen lille munnen, som kan betydligt ut- 
skjutas, har sitt läge ä hufvudets undra sida långt tillbaka och 
vanligen under bakre delarne af ögonen, så att afståndet mellan 
den och nosspetsen är något större än nosens längd. Den är 
omsluten och stödd af flera ben och af brosk, och af benen fö- 
refinnas framtill i tuben öfverkäks-, gom- och pterygoidben, och 
