498 Slägtet Acipenser. 
kant en annan rad af dylike plåtar, som utgöra en fortsättning 
af sidoplåtarnes eller sidosköldarnes rad å kroppen. Längden af 
den öfra fliken är något, men ej mycket mindre än hufvudets 
d:o. Den undra stjertfenfliken har blott ungef. !/; af den öfras 
längd, och den har framtill omkr. 4 fulcra, af hvilka det 1:sta 
är stort och aflångt, och bakom dessa äro i den och å den undre 
kanten af den öfra fliken omkr. 100 till 125 mjuke strålar, 
som äro af samma beskaffenhet, som de mjuke strålarne i rygg- 
fenan, d. v. s. å sidorna äro sträfve af små taggar, och vid 
spetsen äro tvågrenige. — Sköldarne eller plåtarne å kroppen 
äro karakteristiske. Ryggsköldarne, eller de, som utgöra den 
långs ryggens midt gående raden, äro i allmänhet af en oval 
eller stundom rundadt oval form och längre än brede, och hafva 
en långsgående köl, som i midten är upphöjd (dock hos stora 
exemplar utan att der bilda någon tagg eller hake, och hos 
mindre med en sådan blott på en del af de bakre), och deri- 
från sänker sig ungef. lika mycket fram- och bakåt. De äro 
för öfrigt ofvan reticulärt och mer eller mindre radiärt ruggige, 
med den radiära skulpturen utgående från deras högste punkt, 
samt något kupige. De äro mellan supraoccipitalplåten och 
ryggfenan till antalet 10 till 13 enkle och dessutom närmast 
intill ryggfenans 1:sta plåtlika fulerum en mindre dubbel, eller 
delad i 2:ne. Någon gång händer det att ännu en af de när- 
mast framom den siste dubble sittande äfven är delad i 2:ne, 
- och stundom är den siste, i allmänhet dubble sammansmält till 
en enda, och stundom är der en helt liten plåt på hvardera 
sidan af den främre änden af det nämnda fulcrum. Vanligen 
äro de enkle till antalet 10—11. Den 1:ste är alltid samman- 
stötande med supraoccipitalplåten. Sidosköldarne, eller de, som 
bilda den långs hvardera sidan af kroppen gående raden, äro 
af en sned, nästan trubbvinkligt triangulär form, med den 
spetsigaste vinkeln rigtad uppåt och något framåt, samt mer 
eller mindre närmade intill hvarandra, ehuru utåt icke samman- 
stötande. De äro äfven kölade, med kölen gående parallelt med 
kroppens längdaxel, och tilltagande i höjd bakåt, men dock hos 
de äldre i allmänhet icke bildande någon tagg, och de hafva 
för öfrigt samma skulptur, som ryggsköldarne. Deras antal är 
underkastadt betydliga vexlingar, och är stundom endast 24 och 
stundom ända till 36—38, beroende derpå, att flere eller färre 
af de i den understa raden af de å den öfra stjertfenfliken va- 
