Stören. 499 
rande och med kroppens sidosköldars rad sammanhängande smärre 
plåtarne utvecklas till sköldar af ringa storlek vid stjertens 
förlängning baktill. Dock torde i allmänhet enligt vår erfa- 
renhet det största antalet anträffas hos yngre, ehuru icke myc- 
ket unga exemplar. Vanligen är deras antal 26—31, och å ena 
sidan något olika med det å den andra. De mellerste, som äro 
störst, hafva ett framåt och uppåt rigtadt, tillspetsadt utskott, 
som ligger doldt i huden och inskjuter å inre sidan af den 
föregående skölden. Buksköldarne bilda en rad å hvardera si- 
dan af buken mellan bröst- och bukfenorna. De äro ungef. af 
samme form som ryggsköldarne, och något så när af samme 
storlek som sidosköldarne. De 2:ne främste äro i allmänhet de 
minste. Deras antal vexlar mellan 8 och 14, och är ofta olika 
å båda sidorna. För öfrigt förefinnas mellan rygg- och stjert- 
fenorna 3 till 5 par smärre plåtar, på hvardera sidan af bakre 
delen af ryggfenan omkr. 4 sådane, mellan buk- och analfenorna 
främst 1 par, derefter 1 enkel och bakerst 1 par, eller ock fram- 
till 2 par och bakerst en enkel, och slutligen mellan analfenan 
och stjertfenans 1:sta fulerum 2:ne par och dessutom 1 eller 2 
små å hvardera sidan af nämnda fulerum. Huden är mellan 
sköldraderna mer eller mindre sträf af smärre i den samma 
inbäddade taggiga benkärnor af vexlande form och storlek, 
hvilka i allmänhet äro tätast och störst på ryggen och glesast 
på buken. En del af dem utgöras af ytterst små korn, och en 
del äro större och förete tendenser till fjällform. De äro för 
öfrigt mycket vexlande hos olike individer. — Färgen är ofvan 
grönaktigt eller ock blåaktigt grå, och stundom något stötande 
i gulgrå, ned åt sidorna gråhvit eller blåhvit, och på buken 
hvit. Rygg-, stjert- och bröstfenorna gråbruna, de sist nämnda 
med hvitaktig ytterkant. Bukfenorna blekgrå, med ljusare kan- 
ter, och analfenan hvitaktig, med bred rödaktig spets. Iris 
messingsgul. 
2:0. Den yngre af omkr. 450—1200 mill:s längd eller 
något mera!). Utom genom ringare storlek, utmärka de yngre 
sig genom mera starkt markerad femkantig kroppsform ; genom 
lång, smal och tillspetsad nos, som genom torkning böjer sig 
1) Desse hafva stundom blifvit beskrifne såsom utgörande en egen 
art. SCHNEIDER: Blochii Syst. Ichthyol. p. 348, tab. 69, under namnet 
Acipenser Lichtensteinii). 
