Stören. 503 
kan emellertid muntuben lätt vidgas åt sidorna. Denna rörlighet är 
deremot betydlig för underkäken, hvars båda halfvor äro ganska 
löst förenade, och dessutom hafva en särdeles rörlig artikulation 
med quadratbrosket. Hvardera underkäksbalfvan är tjock och 
kort, och är till större delen bildad af ett Meckelskt brosk, 
som på yttre sidan är beklädt med en temligen bred benskifva, 
motsvarande os dentale, och som har en dels konvex och dels 
konkav ledknapp och en broskartad angulardel. Hvad tung- 
bensapparaten beträffar, saknas os linguale helt och hållet, och 
tungbens- och gälbågarne äro för det mesta broskartade, ehuru 
der förefinnas förbeningar så väl i tungbenshornen som i gäl- 
bågarne, företrädesvis dock i de förra och i de främre af de 
senare. Af de 5 paren gälbågar bära blott de 4 gälar, och det 
5:te paret motsvarar de nedra svalgbenen hos benfiskarne. — 
Ryggraden utgöres till det inre, såsom redan är anfördt, af en 
qvarstående ryggsträng, som är omsluten af en senig eller fibrös 
skida. Från denna hafva emellertid utvecklats öfre och nedre 
broskartade bågar eller bågstycken, som, med undantag af de 
allra främsta, som bilda slutne ringar, å sidorna af ryggsträn- 
gen äro skilda från hvarandra genom ett mellanrum. Dessa 
bågstycken, af hvilka en stor del af de öfre (de bakre undan- 
tagne) hafva neuraltaggar, och de främre af de nedre bära sido- 
utskott, äro talrika, och antyda, att kotornas antal skulle varit 
mellan 90 och 100, om de blifvit utbildade. Refbenen äro små, 
broskartade och sammansatta af flera stycken, och äro i all- 
mänhet till antalet 32 par, sträckande sig så långt tillbaka, 
som bukhålan räcker. De vertikala fenorna äro försedda med 
interspinalbrosk. — Liksom kraniet, har skuldergördeln dels 
broskartade och dels förbenade delar, hvilka senare ligga utanpå 
och betäcka i mer eller mindre grad de förre, samt förete å 
sina blottade sidor den ruggiga skulptur, som i allmänhet till- 
kommer störens hudförbeningar. De förbenade delarne utgöras 
af följande. Öfverst eller närmast intill hufvudet är ett gan- 
ska stort, aflångt, något litet böjdt och nedtill tillspetsadt ben, 
hvars yttre, tjocka lamell öfver allt är ruggig och detta till en 
del radiärt. Dess inre, tunna lamell, som är slät, utskjuter 
ofvantill ett godt stycke ofvan, men i mindre grad bakom den 
ruggiga. Med den öfra, tunna lamellen är detta ben starkt 
fästadt till undra sidan af kraniets pteroticalplåt och med den 
undre, tillspetsade änden till det nedanför det samma varande 
