Hafsmusen. NN 
och af GeEGEnBAuRl) erhållit benämningarna propterygium (det 
främre), metapterygium (det bakre) och mesopterygium (det 
utanför det första), och de utanför dessa varande äro smala och 
mer eller mindre långa och radiära. Dessa fenors längd, med 
inberäkning af deras skaft, innehålles hos honan omkr. 13/, och 
hos hanen omkr. 12?/; ggr i framkroppens d:o, eller afståndet 
mellan nosspetsen och anus, och de äro således längre hos ha- 
nen än hos honan, och hos honom äro de äfven mera tillspet- 
sade och räcka långt bakom anus. De förete samma fint strå- 
liga struktur, som de förut anförda fenorna. — Bukfenorna äro 
fästade vid bäckenbrosken långt tillbaka och på sidorna af anal- 
öppningen, och äfven de sitta på skaft, som bestå af större inre 
broskstycken och smale och radiäre yttre broskstafvar, men dessa 
skaft, liksom sjelfva fenorna, äro mycket mindre och kortare 
än bröstfenornas. Längden af bukfenorna, med inbegrepp af 
deras skaft, innehålles omkr. 3 till 3!/,; ggr i framkroppens 
d:o, och de äro längst hos hanen. De äro således omkr. !/,, 
eller ock mindre än !/, så långa, som bröstfenorna, och deras 
form är jemförelsevis något bredare: bredt oval eller ovalt rhom- 
boidisk och utåt och bakåt snedt tillspetsad. Deras stråliga 
struktur liknar den hos föregående fenor. — Stjertfenan före- 
ter den egenheten, att den har 2:ne fullkomligt skilda, lång- 
sträckta afdelningar, nemligen en öfra och en undra, mellan 
hvilka den råttlike och slutligen trådlike stjerten utlöper bakåt. 
Dessa afdelningar likna framtill i formen och strukturen den 
2:dra ryggfenan, men äro något lägre, och sänka sig bakåt tills 
de mer eller mindre långt ut på stjerten försvinna. Den öfra 
och stundom äfven den undra stjertfenan börjar vanligen något 
litet framom stjertens midt. Den undra, som är lägre än den 
öfra, sträcker sig längre tillbaka, och å oskadade exemplar hafva 
vi funnit denna fortsatt under form af en låg, mörk hudköl eller 
hudfåll nästan ända ut till den tråd- eller borstlike stjert- 
spetsen. — Sidolinien, som liknar en söm, utgår på sidan af 
nacken från den på hufvudet uppstigande söm, som der förefin- 
nes, och den är i början slingrig och sänker sig under 1:sta 
ryggfenan, och går derefter parallel med den öfre kroppspro- 
1) Untersuchungen zur vergleichenden Anatomie der Wirbelthiere, 
2:es Heft, p. 145, Taf. IX, Fig. 15. — Se äfven HUuXLREY; Proceed. of the 
Zool. Society of London 1876, p. 48. 
