Hafsmusen. 523 
paren äro gälbågar, och det sista paret utgöres af de nedra 
svalgbensbrosken. Tungbenshornen äro hvartdera bildade af 3:ne 
afdelningar, såsom vanligt, af hvilka den nedersta (ceratohyal- 
brosket) är den största, och den öfversta (stylohyoidbrosket) är 
mycket liten. Bakom ledgången mellan 1:sta och 2:dra afdel- 
ningarna af tungbenshornen är ett triangulärt brosk fästadt till 
båda dessa afdelningar, och det är detta brosk, som enligt hvad 
ofvan blifvit anfördt af Cuvier blifvit ansedt såsom ett rudi- 
mentärt gällock, och som bär någre gälhinnestrålar, och derför 
samt på grund af sitt fäste af Jon. Mörrer blifvit ansedt så- 
som ett desse strålar och tungbensapparaten tillhörande brosk. 
Hypohyalbrosk saknas. De 2:ne öfversta afdelningarna äro ge- 
nom fibrös väfnad fästade till den undra sidan af den delen af 
kraniets undra hvalf, som är bildad af suspensorialbrosket. De 
3:ne främste gälbågarne å hvardera sidan bestå, såsom vanligt, 
af 4 afdelningar. Det öfversta eller 4:de brosket i den 1:ste 
gälbågen är litet och tillspetsadt. Å de följande 2:ne gälbå- 
garne äro dessa brosk (4:de) stora, aflånga, skifformiga och trub- 
bigt tillspetsade. Det 4:de parets gälbågar hafva blott 2:ne af- 
delningar, och den 2:dra afdelningen har ungef. samme form 
som den 4:de å de 2:ne närmast föregående bågarne, med un- 
dantag deraf, att den i bakre kanten nedtill har en utstående 
vinkel, der den genom ligament är bunden till den bakom va- 
rande skuldergördeln. Desse 4 gälbågar äro med sine öfre än- 
dar genom ligament eller fibrös väfnad fästade dels vid basilar- 
brosket, eller undra sidan af kraniets basilardel, och dels vid 
samma sida af den faste, broskartade främste delen af rygg- 
raden. De nedre aflånga svalgbensbrosken äro dels fästade till 
det föregående paret gälbågar och dels med sine öfre ändar ge- 
nom starka ligament till skuldergördeln, som således har ett 
starkt samband med tungbensapparaten. — Ryggraden, som i 
allmänhet i sin byggnad närmar sig mest till den hos stören, 
och som liksom dennes, har en persistent ryggsträng, företer 
flera egenheter. Ryggsträngen är upp- och nedtill omgifven af 
broskartade bågstycken, af hvilka de öfra upptill omsluta rygg- 
mergen, men dessa bågstycken äro, med undantag af ryggradens 
främste ände, ofullständiga och mindre utbildade än de hos 
stören. Ryggsträngen utmärker sig derigenom, att dess skida 
har tätt sittande transverselle hårdare ringar, som äro kalk- 
