550 Bredmunsfiskar. 
dels sträf af mindre eller större taggar, som mer eller mindre 
ersätta fjällen, och som äro benartade, och dessutom afvika 
från dem derigenom att de äro underkastade fällning). Ögon- 
nerverne bilda ett chiasma, och conus arteriosus är muskulös 
och har inuti talrika valvler, ordnade i flera rader. Vanli- 
gen förefinnas 5, sällan 6 till 7 yttre gälöppningar å hvar- 
dera sidan, och gälarne äro fastvuxne vid huden, eller icke 
frie.  Spruthål förefinnas, och munnen är i allmänhet beväp- 
nad med talrika tänder. I allmänhet förefinnas pariga, och 
merendels äfven en, två eller flera opariga fenor. Simblåsa 
saknas, och tarmen har spiralklaff.  Fortplantningsorganen 
likna hufvudsakligen dem hos föregående ordning, och hos 
honan börja oviducterna med en gemensam trattformig myn- 
ning (ostium), ehuru de sedermera äro väl skilda. Äggen, 
som äro stora och få, liksom hos dem af föregående ordning, 
och som liksom hos dem befruktas inom moderns kropp, kläc- 
kas äfven ofta inom den summe, och embryo är stundom ge- 
nom ett slags indeciduat placenta mer eller mindre förenadt 
med väggen af den uterina utvidgningen af oviducten, samt är 
i allmänhet försedt med yttre trådlika gälar, som dock afläg- 
gas innan det framkommer. Embryo afsnör sig efter hand 
starkt från -återstoden af äggulan, tills denna genom ett slags 
navelsträng står i förbindelse med dess tarm. Hos hanen 
mynna sädesledarne jemte urethran på en papill i en intill 
analöppningen gränsande urogenitalkloak. Hos honan mynna 
oviducterna med en gemensam, eller ock med skilda öppningar i 
en likadan kloak strax bakom anus. Liksom hos föregående ord- 
ning, äro strax bakom och utanför kloaken 2:ne öppningar, 
som äro mynningar för de s. k. peritonealkanalerne, som 
komma från bukhålan”). Hanen har vid basen af bukfenorna 
1) Se härom hvad JAP. STEENSTRUP anför i ”Forhandlinger ved de 
Skandinaviske Naturforskeres ottende Möde i Kjöbenhavn 1860”, p. 688—- 
689 (tr. 1861). — Denna fällning förklarar den betydliga vexling, som de 
större taggarne (”knaggarne”) förete hos de äldre rockorna. 
2) Vi hänvisa för öfrigt härom till C. VoGT & PAPPENHEIM: ”Orga- 
nes de la Generation chez les Animaux Vertébrés. Organes sexuels des 
Plagiostomes”; Annales des Sciences naturelles, 4:me série, Zoologie, T. 
XII, p. 100, pl. 2 & 3. — 1859; — och till E. MOREAU: Hist. nat. des 
Poiss. de la France, T. I, pag. 238—275. — Såsom redan ofvan blifvit 
antydt, anse vi, att äfven hos Plagiostomerne hanens kopulationsorgan i 
LD 
