Spjutrockan. 339 
I. Slägtet Trygon, M. Abvassosn. 1772. 
(Cours d histoire naturelle fait en 1772, vol. II, pag. 170. — G. Cu- 
VIER: Regne Animal, 1:re édit. T. II, pag. 136. — 1817). 
Kroppsskifvan är ovalt rhomboidisk, eller ock rhomboi- 
disk, och kroppen är slät, eller mer eller mindre knölig och 
taggig. Tänderna äro plattade hos honan. Stjerten är lång, 
smal och pisksnärtlik, samt utan ryggfena, men ofta med en 
eller två vertikale hudkölar eller hudfållar, som icke räcka 
till dess spets. Spjut, som är långt, förefinnes. Nasalvalv- 
lerna äro sammansmälta till en fyrkantig skifva eller klaff, 
som för det mesta betäcker öfverläppen. 
Till detta slägte höra omkr. 30 arter från Europa, Asien, 
Afrika och Norra och Södra Amerika och Australien, de flesta 
från varmare haf och några få från större floder. En art har 
från det sydligare eller mellersta Europa förirrat sig en gång 
till Sveriges och ett par gånger till Danmarks kuster, och en 
gång in i sydvestra Östersjön. 
1. Trygon pastinaca (LissÉ). 
Spjutrockan, 
Nosspetsen är kort, men bildar en tydlig framstående vin- 
kel eller trubbig spets, och bröstfenornas sidovinklar äro af- 
rundade. Kroppsskifvan är rhomboidisk och något bredare 
än lång, och dess hud är slät, med undantag stundom af 
någre smärre tillspetsade knölar på skuldergördeln och midt 
åt ryggen. Stjerten är stundom något kortare och stundom 
omkr. 1Y/, gånger längre än kroppsskifvan, och har en di- 
stinkt hudköl undertill och en låg och otydlig d:o ofvan. Fär- 
gen ofvan svartgrön eller gråblåaktig, och under gråhvit, hos 
yngre ofvan ofta med ljusare fläckar. 
Raja Pastinaca, LINNÉ: Systema Nature, ed. XII:ma, T. I, pag. 396. — 
1766. 
Trygon é G. CUVIER: Regne Animal, 1:re éd. T. II, pag. 136. —- 
1817. 
