Slätrockan. 593 
förkastar detta, och antager detta brosk såsom en kontinuerlig 
fortsättning af det brosk, som bildar kraniets undra vägg, och 
som enligt honom icke har några motsvarigheter till benfiskar- 
nes kranialben. Det kraniets öfra vägg bildande brosket är 
jemnt och plattkonvext, och företer i midten en stor elliptisk 
af hinna utfylld fontanell eller lucka. Framom denna fonta- 
nell sluter brosket sig åter tillsamman, men dock blott för ett 
helt kort stycke, framom hvilket en annan stor lucka (prefron- 
tallucka, GEGENBAUR) börjar, sträckande sig långt ut på öfra 
sidan af den smale nosen. Från hvardera sidan af frontal- 
brosket framom ögonen och utanför bakre delen af den nämnde 
prefrontalluckan utgår det stora, uppsvälda, ofvantill konvexa 
och undertill urhålkade ectethmoidbrosket, som är särdeles starkt 
utstående åt sidan, och tydligen motsvarar ectethmoidbenet hos 
benfiskarne. Det afviker dock från detta senare deruti, att det 
i sin hålighet undertill innesluter luktorganet, som hos ben- 
fiskarne har sitt läge framom ectethmoidbenet. Vid den yttre 
änden af ectethmoidbrosket är rörligt fästadt ett temligen långt, 
något bakåt böjdt och utåt afsmalnande utskott (”seitlicher 
Fortsatz der Ethmoidal-Region”, GEGENBAuR), som med sin yttre 
ände är fästadt till propterygiet i främre delen af bröstfenan, 
och således förmedlar bröstfenans fäste till hufvudet, och derför 
af GecENBAUR (anf. st. p. 108) tydes såsom ett hufvudfenbrosk 
(”Schädelflossen-Knorpel”). Till sitt läge erinrar detta brosk 
om ett jugalben. Nosens längd framom ectethmoidbrosket är 
längre än den öfrige delen af kraniet. Om man i öfverens- 
stämmelse med J. Mönrer skulle anse den broskskifva, som 
bildar nosens undra vägg såsom motsvarande plogbenet, får 
man anse den, som bildar nosens öfre del såsom motsvarande 
ett öfra silben. Såsom redan är anfördt, är det periotiska 
brosket å yttre sidan försedt med en stor ledyta, i hvilken den 
öfre änden af ett aflångt och något böjdt brosk artikulerar, 
under det att dettas nedre ände genom starka band är fästad till 
underkäken och tungbensapparaten. Detta brosk motsvarar så- 
ledes tydligen ett suspensorium, och vi hafva ofvan kallat det 
suspensorialbrosk. GzEGENBAUR har benämnt det hyomandibular- 
brosk, hvilket utan tvifvel är rigtigt, men han har dock räk- 
nat det till tungbensapparaten, af det skäl, att den öfre afdel- 
ningen af tungbensbågen stundom visar sig uppkomma genom 
en afsöndring af den nedre delen af hyomandibularbrosket. Den 
Lilljeborg : Fiskarne. II. 38 
