396 Slägtet Raja. 
fenas bas (propterygiet, GEGENBAUE), den mellersta å mesoscapu- 
lar- och mesocoracoidgrenen artikulerande med det mellersta 
brosket i nämnde bas (mesopterygiet, Gec.), och den bakersta 
å scapular- och coracoidgrenen artikulerande med det bakersta 
stora basalbrosket för nämnda fena (metapterygiet, GEc.). Bröst- 
fenans propterygium och metapterygium äro längre än mesop- 
terygium, och räcka till fenans främre och bakre ändar, samt 
hafva flera afdelningar. Vid dessa basalbrosk äro fästade tal- 
rike (vi hafva räknat 96) i bröstfenan utgående, ledade och två- 
grenige strålar. — Bäckenet utgöres af en aflång och temligen 
smal, något bågböjd broskskifva, som ligger på tvären under 
ryggraden framom dennas hemalbågar, och som vid ändarne 
är något bredare och der utsänder ett uppåt och något inåt 
rigtadt utskott, samt der å yttre sidan har 2:ne ledytor, för de 
2:ne afdelningarna i hvardera bukfenan, hvilka medelst ett 
större brosk artikulera med hvar sin af dessa ledytor. Hvarje 
af dessa brosk har 2:ne afdelningar. I bukfenorna hafva vi 
räknat 27 strålar, som alla äro ledade, men icke grenige, och 
af hvilka blott 3 höra till den främre afdelningen. 
Slätrockan är en af våra allmännare rockor, som ej sällan 
fångas vid vår vestra kust från och med Öresund i trakten af 
Landskrona och norr ut till gränsen af Norge. Längre söder 
ut i Öresund tyckes den icke gå, emedan den icke af C. P. 
Åström blifvit upptagen bland de derstädes i trakten af Lomma 
förekommande fiskarne. Enligt Mösius & Heincee går den emel- 
lertid in i sydvestra Östersjön, och har flera gånger der blifvit 
fångad, nemligen vid Eckernförde, i Kielerbugten och vid Tra- 
vemände. Enligt Göteborgs och Bohusläns Fauna är den gan- 
ska allmän i Kattegat och i de djupare fjärdarne i Bohuslän, 
och såsom fullt utbildad vistas den der på slambotten på de 
större djupen. De större individerne gå sällan upp i grundare 
vatten än 20 famnars. Enligt C. Ceperström!) är den allmän 
i trakten af Strömstad. — Enligt R. Corrett är den jemte 
klorockan den vid Norges kuster talrikast förekommande arten, 
och den är der utbredd från de sydligaste fjordarne till långt 
upp i Finmarken, ehuru den enligt hans förmodan icke torde 
förekomma öster om Nordkap. De stora träffas äfven i Norge 
på större djup, och erhållas stundom på ett sådant af 200 fam- 
1) Öfvers. af K. Vet. Ak:s Förh. 1876, N:o 4, p. 67. 
