Slätrockan. 597 
nar. — För öfrigt är den allmän vid kusterna af England och 
Frankrike, och finnes äfven i de vestre delarne af Medelhafvet, 
der den enligt Morrav är temligen allmän vid Cette, men Gic- 
LIOLI uppgifver den icke såsom tillhörande Italiens fauna. 
Den såsom de andra arterna är en bottenfisk, och den före- 
drager lös eller dyig botten på temligen betydligt djup, ehuru 
de yngre stundom gå upp på mindre djup närmare stränderna 
på sandbotten. Den slukar både fiskar och diverse ryggrads- 
lösa djur, i synnerhet större kräftdjur. Man har i dess ventri- 
kel stundom funnit ganska store fiskar, såsom knaggrockor och 
en gång en merulk, som vägde 6 skålpund, och P. Orsson?) 
har hos den funnit hvitling, kolja, sandskädda och sill, samt 
större kräftdjur, och äfven maskar och ormstjernor, så att den 
tyckes hålla till godo med alla slags animaliska ämnen. ÖLSSON 
hade hos den äfven funnit lemningar af Zostera, men sanno- 
likt hade dessa fått följa med, då den slukat något djur. Den 
tager stundom på krok, och har dervid förmågan att hålla sig 
vid bottnen så starkt, att det fordras icke obetydlig ansträng- 
ning och ett starkt snöre för att kunna draga den upp. Den 
skall vara mycket seglifvad och kan uthärda betydliga l&esioner 
utan att dö. Enligt Pensast lär den para sig i Mars och 
April, och de hänga då så starkt tillsamman, att när den ena 
tagit en krok och drages upp, så följer äfven den andra med. 
Honorna skola enligt samme författare börja 1 Maj att lägga 
ägg och fortsätta dermed till September. Af B. Fries anföres, 
att vid draggning eller så kallad skrapning på stort djup 
utanför de yttersta skären i Bohuslänska skärgården en gång 
erhölls ett ”tomt rockägg-skal”, som var 13 tum (verkm.) eller 
omkr. 324 mill. långt och 5!/, d:o eller 137 mill. bredt. Han 
antager, utan tvifvel med rätta, att detta ägg blifvit lagdt af 
en slätrocka, och säger, att man deraf kan sluta till den enorma 
storlek, som denna kan uppnå. — Såsom födoämne begagnas 
denna rocka jemförelsevis rätt mycket vid Bohuslän, och man 
får ofta se den derstädes uppskuren och upphängd till torkning 
för detta ändamål. — På den sitter ofta fästad en igelartad 
ectoparasit, Pontobdella muricata, som blir temligen stor. 
1) Lunds Univ:s Årsskr. T. VIII, 1871. 
