Gråhajen. 617 
land och Frankrike äfvensom i Medelhafvet är den allmänt ut- 
bredd, ehuru den på somliga ställen är talrikare än på andra. 
Den är äfven utbredd i Atlantiske, Indiske, Stille och Antarc- 
tiske Oceanerne. Den är anträffad vid vestra kusten af Nord- 
amerika vid San Francisco, vid Goda Hopps Udden och vid 
Tasmanien 
De äldre hålla sig i temligen djupt vatten, och fångas der- 
för vid England icke i drifgarnen, utan såsom hos oss på bac- 
kor, och de anträffas derstädes i synnerhet under den varmare 
årstiden och vid de södra kusterna, men de yngre träffas der 
hela året om i granskapet af stränderna. Den är mycket rof- 
girig, och slukar så väl fiskar som diverse ryggradslösa djur, 
såsom större kräftdjur och sjöstjernor m. fl. Enligt en af FraAv- 
ers Dar anförd uppgift, lär den, åtminstone tidtals, lefva i ett 
slags monogami, emedan den ofta träffas parvis, och när den 
ene af makarne blifvit fångad, har vanligen äfven den andre 
blifvit tagen på en krok strax bredvid. Den lär yngla under 
den varmare årstiden, och J. CoucH har funnit ungarne väl ut- 
bildade i Maj, och uppgifver, att de framfödas ungef. samtidigt 
eller på en gång. Han fann hos en stor hona 21 ungar, men 
Fravwcis Day anför, att man någon gång hos en hona funnit 52. 
Dess kött anses odugligt till föda. Den fångas hos oss tillfäl- 
ligtvis vid fångst af annan fisk, och vanligen på backor, eller 
långrefvar. Då den fastnar på en krok, brukar den rulla sig 
omkring många gånger och på detta sätt sno linan omkring 
sin kropp, för att sålunda söka slita sönder den. 
"I öfverensstämmelse med Skandinavisk Fauna vilja vi här med några 
ord fästa uppmärksamheten på en haj, som väl ännu icke anträffats inom 
vår Skandinaviska nord, men som erhållits vid Island, och som derför san- 
nolikt bör kunna förekomma vid Norge. Den jemte en annan bildar typen 
för ett eget slägte, som blifvit uppstäldt af MÖLLER & HENLE i deras of- 
van ofta citerade arbete. 
Slägtet Galeocerdo, MÖLLER & HENLE. 1841. 
(Systemat. Beschreib. der Plagiostomen, pag. 59. — 1841). 
2:ne ryggfenor. 1:sta ryggfenan belägen mellan bröst- och bukfenorna, 
och saknande tagg. Stjerten ofvan vid basen af stjertfenan med en inskärning 
och utan köl å sidorna. Blinkhinna förefinnes, äfvensom ett litet spruthål 
