638 Slägtet Selache. 
svart eller svartbrun färg, och hos större exemplar af omkr. 130—- 
150 mill:s längd !). Då de således sitta mycket tätt, erhålla de till- 
samman på en gälbåge, såsom Gunnerus nämner, någon likhet 
med ett pennfan, eller rättare med en tätkam med långa tänder. 
Enligt Gunsserus är hos de större exemplaren den gälräfständer 
bärande gälbågen en famn (1.8 met.), eller mera lång; och gäl- 
räfständernas antal å en dylik med dubbla rader försedd båge 
kan, då vi å det i Upsala Universitets zoologiska museum be- 
fintliga stycket, som är omkr. 0.6 met. långt, räknat omkr. 670 
dylika tänder i enkel rad, beräknas till omkr. 4,000. Då såsom 
nämndt sådana gälräfständer förefinnas, icke endast på de 4 ordinäre 
gälbågarne, der de sitta i dubbla rader, utan äfven 1 enkel rad 
på den l1:sta gälspringans främre vägg och på den båge, som 
bildas af nedra svalgbenet, är det lätt att finna, att det hela 
utgör en storartad silapparat (med omkr. 40,000 gälräfständer), 
som är i hög grad lämplig att ur vattnet sila de massor af 
smärre djur, som utgöra födan för denne kolossale fisk, liksom 
för de store bardhvalarne, och hvilka djur (företrädesvis Pteropoder 
och Copepoder eller andra smärre blöt- och kräftdjur) förekomma 
1 stor myckenhet nästan öfver allt i oceanerne. — Tänderna äro 
utomordentligt små och, såsom man med rätta kan säga, rudi- 
mentära, samt till formen öfverensstämmande med den af Pa- 
vest i hans 1:sta afhandling, taflan IT, fig. 5, lemnade afbild- 
ning. De största hos exemplaret i Bergens museum hafva vi 
funnit vara endast omkr. 3 mill. långa eller höga. De äro af 
en nästan konisk form, med spetsen, hvars sidokanter äro något 
litet utstående och släta, tillplattad och tvärt bakåt eller inåt 
böjd. De längst åt sidorna sittande äro minst och föga märk- 
bara. I midten af hvardera käken är en tandlucka. Å hvardera 
sidan af denna bilda de enligt Gunnerus (hos de äldre) 4-—5 och 
enligt Pavesi (hos yngre) 3—4 transversella rader, och enligt den 
senare sträcka dessa rader sig icke till munvinklarne. Det är 
således en i högsta grad reducerad tandbeväpning, som utan 
tvifvel icke har någon egentligen funktionel betydelse. — I1:sta 
ryggfenan är temligen stor, och har sitt läge framom bukfe- 
norna, ehuru närmare dessa än bröstfenorna. Dess höjd, som 
stundom är mindre än och stundom ungef. lika med dess längd, 
1) Enligt PAVESI voro gälräfständerna hos det af honom beskrifna 
3.25 met. långa exemplaret blott 30 mill. långa. 
