642 Slägtet Selache. 
däggdjur. Deraf följer ock, dels att den är en pelagisk fisk, 
och dels att den icke är någon djupvattensfisk, emedan det är 
i den vide oceanen och vid ytan, eller högre upp i vattnet, som 
den har att söka sin föda, då de små djur, som den uppsilar, 
i allmänhet äro ytdjur och icke förekomma på några betydli- 
gare djup.- Man kan äfven säga, att den öfver hufvud taget 
lefver af samma slags djur, som sillen, och derför måste den, 
liksom den senare och bardhvalarne, föra ett kringstrykande 
pelagiskt lif. Det är derför endast undantagsvis och vanligen 
endast under lugna och varma sommardagar, och möjligen i 
och för. fortplantningen, som den närmar sig kusterna. Den 
är ock till följd deraf icke någon roffisk, och saknar den vild- 
het och grymhet, som tillhöra dylike fiskar, och deraf kan man 
förklara det hos den lugna och fredsamma lynne, som gjort 
det möjligt att fånga den medelst harpunering. Under lugna 
och varma solskensdagar har man derför både vid Norge och 
utanför Irland ofta fått se den liggande stilla och liksom sof- 
vande i hafsytan, baddande sig i solskenet, och dervid har man 
kunnat närma sig den, för att kasta harpunen i dess kropp. 
Deraf har man i England fått anledning till att gifva den 
namnet Basking Shark. Man har stundom uppgifvit, att den 
slukar mindre fiskar, såsom sill, och att den vid Irland stun- 
dom uppsöker platserne för sillfisket och störer detta. Huru än 
härmed sig förhåller, så är sillen tydligen icke dess normala 
föda. Dess fortplantning är okänd... — Det är i och för dess 
store, mycket oljehaltige lefver, som man idkat och idkar dess 
fångst. Denna verkställes på samma sätt, som hvalfångsten, 
medelst harpun. Den är, såsom Gunserus säger, allt för stor 
och kraftig, för att kunna fångas med en på en jernketting 
fästad krok, såsom andre större hajar. S. Ninsson har i Skan- 
dinavisk Fauna lemnat följande, honom af brugdefiskare i Norge 
meddelade uppgifter om brugdefisket derstädes. Detta fiske 
börjas vid Norges vestkust kring medlet af Augusti månad, och 
båtarne, som dertill användas, äro 18—20 alnar (10.69—11.88 
met.) långa, samt hafva 4 mans besättning. De kryssa långs 
kusten, hvarvid brugden oftast visar sig i kölvattnet och kom- 
mer nära intill båten, men stundom träffas den liggande stilla 
1 vattenbrynet. Harpuneraren tager då harpunen, som är för- 
sedd med ett långt skaft, och stöter den i brugden så djupt 
han kan. De andre hjelpa till, och ”då benet träffas, reser han 
