Brugden. 643 
i ett ögonblick mot bottnen”!). Harpunlinan, som har en 
längd af 280—300 famnar och som ligger rundt upplagd (”kvei- 
let”) och klar, löper så hastigt ut, att man måste ösa vatten 
på relingen, för att den ej skall fatta eld. Sedan brugden hun- 
nit bottnen, simmar den der framåt så fort den orkar, och 
drager båten efter sig ut i vida hafvet. Stundom, om den är 
mager, kan den hålla ut ett helt dygn, men är den fet, trött- 
nar den efter 3—4 timmar. Sedan den blifvit uttröttad, hala 
de upp den till sidan af båten, och göra med en lång knif ett 
djupt insnitt i stjerten framom fenan, men skära den ej tvärs 
af, emedan den då med den stympade stjerten skulle slå båten 
i stycken. Derefter stickes den med lansar och dödas, och vän- 
des i vattnet så, att buksidan kommer uppåt, samt fastbindes 
medelst tåg vid masten. En af besättningen tager derefter en 
lång knif och skär ut ett stort stycke vid framdelen af lefvern, 
och genom öppningen sticker han in armen samt afskär alla 
band och fästen för lefvern. Till sist skär han upp buken 
långs åt med en enda skåra, då lefvern kommer upp och flyter 
på vattnet som ett bolster; men i samma ögonblick rusar vatt- 
net in i bukhålan, och då måste tågen, hvarmed brugden blif- 
vit fastsurrad, hastigt kapas, emedan båten eljest neddrages af 
brugdens tyngd. Gunserus uppgifver, att brugdefiskarena bruka 
fästa till harpunlinan några tomma tunnor, för den händelse 
att de af oroligt väder eller eljest blifva nödsakade att lossgöra 
linan från båten. Tunnorna förblifva då flytande och utvisa 
platsen. hvarest brugden håller till, och dessutom bidrager det 
motstånd, de göra, till hans uttröttande. Gunsserus uppgifver 
derjemte, att brugdefiskarena stundom äro nödsakade att låta 
brugden draga båten efter sig i en till två dagar, innan han 
blifvit så uttröttad, att de kunna närma sig honom. Nämnde 
författare uppgifver, att de största exemplaren af brugden haft 
24 tunnor lefver, och, såsom redan är antydt, har Correrr 
lemnat uppgift om en år 1868 i Vestfjorden vid Lofoten fån- 
gad brugde, som hade 23 tunnor, eller 27 hektoliter lefver. 
Mängden af lefver har emellertid företett betydliga vexlingar 
äfven hos exemplar af samme storlek, och man har förmodat, 
1) Enligt PENNANT är brugden temligen känslolös för harpunstyn- 
gen, tills dessa genom två mans förenade ansträngningar blifvit särdeles 
djupt intryckta. 
