Hågälen. 661 
låg och baktill något nedåtböjd, och med spetsen snedt afrundad 
samt med en knappt märkbar urbugtning närmare det öfra af- 
rundade hörnet. Dess nedra flik börjar nära analfenans bas och 
på ett afstånd från denne, som innehålles omkr. 2 till 21/, ggr 
i ögats längddiameter, och stjertfenans längd från denna fliks 
början innehålles omkr. 3?/; till 3!/, ggr i totallängden. Dess 
höjd öfver den undra flikens trubbige vinkel innehålles omkr. 
4 och dess höjd vid spetsen omkr. 6 till 8 ggr i dess längd. 
Dess nedra flik är baktill närmare stjertfenspetsen begränsad af 
en grund inskärning, och denna fliks längd till denna inskär- 
ning utgör omkr. 3/5 af stjertfenans d:o. Bakom dess trub- 
bige vinkel är dess undre kant grundt urbugtad. Den öfra 
stjertfenfliken, hvars öfre kant baktill är bågböjd, är låg, 
och höjer sig framtill, der den bär de rörliga sågtänderna, så 
långsamt, att den der nästan är omärklig. — Huden är be- 
väpnad med så ytterst fine taggar, att den endast kännes sträf, 
då "den bestrykes bakifrån. Desse taggar eller taggige, fjäll- 
like benknölar hafva samme form, som hos föregående slägte, 
och förete kölar, som utlöpa i en större midteltagg och en min- 
dre sidotagg å hvardera sidan af den. På främre delen af no- 
sen äro de något större, rundade och släte, och der bakom på 
nosen med en köl, som utlöper bakåt i en kort tagg. — Sido- 
linien är stundom mera och stundom mindre märkbar, och i 
förra fallet synes den framtill gå närmare ryggkanten, och ännu 
kunna bemärkas nära stjertspetsen, och då visar den en sänk- 
ning strax bakom den undra stjertfenflikens början. — Färgen 
är temligen betydligt vexlande, och är stundom ljusare och 
stundom mörkare, men den företer alltid på sidorna af fram- 
kroppen en del ljusare ringar, omfattande mörkare fläckar, och 
sträckande sig upp på sidorna af ryggen. På ryggen och kropps- 
sidorna är för öfrigt färgen stundom mörkt askegrå och ljusare 
nedåt sidorna och med de ljuse ringarne föga märkbare, samt 
med nosen ofvan framtill ljusare gråbrun. Stundom äro desse 
kroppsdelar gråbrune, stundom grågule och stundom med grå- 
rödaktig anstrykning. I allmänhet är färgen inom de gulhvite 
eller gråhvite ringarne mörkare än den eljest är. Ofta, i syn- 
nerhet hos hanar, äro bröst-, rygg- och stjertfenorna i bakre 
kanterne hvita, och buk- och analfenorna samt den undre stjert- 
fenfliken i yttre eller undre kanterne delvis hvita. HEljest ha 
dessa fenor i allmänhet ryggens eller kroppssidornas färg. Un- 
